ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
04.08.2026 | Справа № 910/5705/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М. за участю секретаря судового засідання Легкої-Калаянової А.С., розглянув матеріали господарської справи
за позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "НУКЛЕСОЛАР УКРАЇНА"
про стягнення 42 436 464,00 грн 

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Центренерго" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "НУКЛЕСОЛАР УКРАЇНА" з вимогою про стягнення 42 436 464, 00 грн., з яких: 41 635 776 грн пені, 800 688 грн штрафу за несвоєчасну поставку товару за Договором про закупівлю товарів № 131/19 від 26 травня 2025 року.
Господарський суд міста Києва ухвалою від 21.05.2026 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, вирішив справу розглядати за правилами загального позовного провадження.
Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, ухвалу суду від 21.05.2026 в електронному вигляді отримано ним в його електронному кабінеті 21.05.2026, що підтверджується повідомленнями про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.
У судовому засіданні 07.07.2026 суд постановив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті.
У судовому засіданні 04.08.2026 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2025 між позивачем (покупцем) та відповідачем (постачальником) було укладено договір про закупівлю товарів № 131/19, за умовами якого постачальник бере на себе зобов`язання поставити покупцю товар асортимент, ціна та обсяг якої вказується в додатках до договору, а покупець прийняти товар та оплатити її в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Згідно Додатку № 1 Постачальник зобов`язався поставити запасні частини до системи охолодження труб, а саме: охолоджувач у зборі ОВ-140М в кількості 2 шт.; маслоохолоджувач МО-53-4 в зборів в кількості 5 шт. На загальну суму 11 438 400 грн (з ПДВ). 
Пунктом 1.3 Договору передбачено, що умови цього Договору викладені Сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс" (в редакції 2020 року), що застосовуються із урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього Договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього Договору. 
Пунктом 5 Додатку № 1 передбачено строк поставки товарів протягом 150 календарних днів з моменту отримання письмової заявки Покупця.
Пунктом 13.1 Додатку № 1 до Договору визначено, що письмові заявки надаються Постачальнику з дотриманням наступних вимог: 
13.1.1. Заявка надсилається Постачальнику на поштову адресу (місцезнаходження), вказану у договорі, поштовим відправленням з оголошеною цінністю з описом вкладення та з повідомленням про його вручення та електронною поштою на електронну адресу (e-mail) Постачальника, вказану у договорі. 
13.1.2. Постачальник зобов`язаний кожного робочого дня перевірити надходження електронних листів на свою електронну адресу, вказану у договорі, отримати листи Покупця та направити відповідь на електронну адресу Покупця, зазначену у договорі. Постачальник зобов`язаний регулярно, не рідше одного разу у три дні, перевірити надходження та отримати поштові відправлення, які надійшли на його адресу. 
13.1.3. Датою отримання Постачальником Заявки є дата отримання Покупцем електронного листа зі сповіщенням про доставку на електронну адресу Постачальника електронного листа з Заявкою. Сторони домовились, що належним та допустимим доказом отримання Покупцем електронного листа зі сповіщенням про доставку на електронну пошту Постачальника електронного листа з Заявкою є зроблений Покупцем, роздрукований на папері скріншот (знімок з екрану), на якому у вікні браузера відкрито сторінку поштової програми. У разі неотримання Покупцем листа зі сповіщенням про доставку на електронну пошту Постачальника електронного листа з Заявкою, датою отримання Постачальником Заявки є дата отримання ним поштового відправлення з Заявкою. 
У разі неотримання Постачальником поштового відправлення з Заявкою, Заявка вважається отриманою Постачальником на третій день з дня її надходження в поштове відділення Постачальника згідно даних сайту Укрпошти. Сторони домовились, що належним та допустимим доказом надходження поштового відправлення на поштове відділення Постачальника є зроблений Покупцем, роздрукований на папері скріншот (знімок з екрану), на якому у вікні браузера відкрито сторінку сайту Укрпошти з трекінгом (відстеженням місцезнаходження) поштового відправлення з Заявкою.
Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивач надіслав відповідачу на його електронну адресу, вказану у Договорі (nuclesolar@gmail.com) та поштову адресу заявку від 06.06.2025 № 23/2204, щодо постачання всієї номенклатури товарів зазначеної у Додатку № 1, а саме: охолоджувач в зборі ОВ-140М в кількості 2 шт.; маслоохолоджувач МО-53-4 в зборі в кількості 5 шт. 
Таким чином, мала відбутися поставка всієї Продукції зазначеної в Додатку 1 до Договору на підставі вищевказаної заявки Покупця на суму 11 438 400 грн (з ПДВ).
Заявка отримана Відповідачем 13.06.2025, що підтверджується відміткою на повідомленні про вручення поштового відправлення.
Отже, строк поставки товару до 10.11.2025 включно (150 днів з моменту отримання заявки)
Відповідач звернувся до позивача листом від 31.10.2025 № 129-2025, щодо подовження терміну поставки товарів на 1 місяць, що пов`язане з затримкою поставки сировини потрібної для виготовлення товару та повітряними тривогами, які сповільняють роботу підприємства. 
Дана вимога Відповідача залишена позивачем без задоволення.
Всупереч ст. 74 ГПК України доказів поставки товару у передбачені строки суду не подано.
За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки, за яким, відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною другою цієї статті визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Нормами ч.1 ст. 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до норм ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Відповідно до ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.
Статтями 6 та 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.
Згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. 
Частиною 1 ст.548 Цивільного кодексу України унормовано, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
При цьому, право учасників господарських правовідносин встановлювати інші, ніж передбачено Цивільним кодексом України, види забезпечення виконання зобов`язань, у тому числі, встановлювати неустойку за порушення негрошового зобов`язання, визначено ч. 2 ст. 546 Цивільного кодексу України, що узгоджується із свободою договору, яка передбачена ст. 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені правом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності – договірної санкції за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань.
Відповідно до п. 9.2. Договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань щодо поставки Товарів з Постачальника стягується пеня у розмірі 2% від вартості Товарів, з якої допущено прострочення, за кожний день прострочення, а за прострочення понад 20 (двадцять) календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.
Оскільки судом встановлено факт невиконання відповідачем обов`язку з поставки товару у строк, який погоджений контрагентами у договорі, то позивач має право вимагати стягнення з відповідача пені та штрафу (неустойки) згідно положень п. 9.2 договору, за долученим до позовної заяви розрахунком, який перевірено судом і який є вірним.
Таким чином вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 41 635 776 грн. пені та 800 688 грн. штрафу підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Всупереч вказаним вимогам відповідач письмового відзиву на позов, жодних доказів не надав, стверджувань позивача не спростував.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 86, 123, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НУКЛЕСОЛАР УКРАЇНА" (01030, місто Київ, вулиця Пирогова, будинок 1/35 офіс 9/1, код 42828452) на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (08711, Київська обл., Обухівський р-н, селище міського типу Козин, вулиця Рудиківська, будинок 49, код 22927045) 42 436 464 (сорок два мільйони чотириста тридцять шість тисяч чотириста шістдесят чотири) грн. пені, 800 688 (вісімсот тисяч шістсот вісімдесят вісім) грн. штрафу, 509 237 (п`ятсот дев`ять тисяч двісті тридцять сім) грн. 56 коп. судового збору.
3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 01.09.2026.

Суддя О.М.Ярмак