ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 505/3649/24
Провадження № 2/505/1702/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2026 року          місто Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді   Дзюбинського А.О.,
за участю:
секретаря судового засідання  Антонюк Ю.А.,
представника відповідача   ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Подільського міськрайонного суду Одеської області в порядку загального позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій сторін
Зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов обґрунтує тим, що 14.12.2021 між ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 211214-007, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 30 000 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти. Але відповідач свої зобов`язання не виконує належним чином, тому на 27.03.2024 утворилася заборгованість у розмірі 91 296, 15 грн, яку і просить стягнути позивач, а також судові витрати у справі та втрати на сплачену позивачем правничу допомогу за підготовку та направлення позовної заяви до суду.
Відзив на позов
Представником відповідача адвокатом Сікорською І.С. подано відзив на позов, відповідно до якого просила відмовити у задоволенні позовної заяви ТОВ «Кредитсервіс» у повному обсязі.
В обґрунтування заперечень зазначила, що позивачем не надано належних та допустимих доказів фактичного перерахування відповідачу кредитних коштів у заявленому розмірі. Вказала, що сам по собі розрахунок заборгованості не підтверджує ні факту видачі кредиту, ні наявності заборгованості саме у заявленому позивачем розмірі. При цьому надана позивачем довідка-розрахунок не містить достатніх відомостей, які б дали можливість перевірити правильність здійснених нарахувань, зокрема періоди нарахування заборгованості, суми та дати здійснення платежів.
Крім того, представник відповідача заперечила проти нарахування процентів за кредитом після закінчення строку кредитування, посилаючись на правові висновки Верховного Суду про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Також зазначила, що нарахований позивачем розмір процентів є явно неспівмірним із сумою основного боргу, створює надмірний та невиправданий майновий тягар для відповідача і суперечить принципам розумності, добросовісності та справедливості. На думку сторони відповідача, навіть у разі наявності підстав для задоволення позову розмір процентів підлягає зменшенню, оскільки, як зазначено у відзиві, вони у чотири рази перевищують розмір заборгованості за тілом кредиту.
Представник відповідача також послалася на положення законодавства про захист прав споживачів та споживче кредитування, зазначивши, що встановлення непропорційно великої суми компенсації та значних процентів за прострочення порушує принципи добросовісності та призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.
Окремо представник відповідача заперечила проти стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн, вважаючи їх неспівмірними зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, витраченим часом та ціною позову.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 22.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
02.07.2025 винесено заочне рішення у справі.
21.08.2025 представником відповідача адвокатом Сікорською І.С. подано заяву про перегляд заочного рішення суду.
Ухвалою суду від 04.09.2025 заяву про перегляд заочного рішення суду прийнято до провадження та призначено до розгляду.
Ухвалою суду від 11.09.2025 заяву про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення суду скасовано і призначено справу до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження.
16.09.2025 представником відповідача адвокатом Сікорською І.С. подано відзив на позов.
Ухвалою суду від 07.10.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Судовий розгляд справи
Представником позивача у позовній заяві зазначено, що у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та ухвалити заочний розгляд справи.
Представник відповідача адвокат Сікорська І.С. у судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні.
Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Судом встановлено, що 14.12.2021 між ТОВ «Кредитсервіс» ОСОБА_2 було укладено договір про надання кредиту № 211214-007, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 30 000 грн на строк 730 днів, тобто 24 місяці. Сума одноразової комісії складає 7,5 %, тобто 2 250 грн, орієнтована реальна річна процентна ставка 332,04 %, плата за користування кредитом 8,5 % в місяць від початкової суми кредиту, сума щомісячного платежу 3 800 грн.
Умови викладені у паспорті споживчого кредиту від 14.12.2021 є ідентичними умовам, що викладені в договорі про надання кредиту № 211214-007 від 14.12.2021.
Договір про надання кредиту № 211214-007 від 14.12.2021, разом із графіками платежів та паспортом споживчого кредиту, власноручно підписаний відповідачем.
ТОВ «Кредитсервіс» свої зобов`язання перед відповідачем виконав, а саме перерахував ОСОБА_2 кошти в сумі 27 750 грн (без врахування одноразової комісії у сумі 2 250 грн), що підтверджується платіжною інструкцією № 2784 від 16.12.2021, рахунок отримувача - НОМЕР_3, код отримувача - 3371807767. 
Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 24.05.2024 заборгованість по договору № 211214-007 становить 91 296,15 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 30 000 грн, заборгованість за процентами 61 296,15 грн.
Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «Кредитсервіс» та відповідачем ОСОБА_2 є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини).
Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.
Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.
Судом установлено, що 14.12.2021 між ТОВ «Кредитсервіс» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір про надання кредиту № 211214-007, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 30 000 грн на строк 730 днів, тобто 24 місяці. Сума одноразової комісії складає 7,5 %, тобто 2 250 грн, орієнтована реальна річна процентна ставка 332,04 %, плата за користування кредитом 8,5 % в місяць від початкової суми кредиту, сума щомісячного платежу 3 800 грн. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується платіжною інструкцією № 2784 від 16.12.2021.
ОСОБА_2 будучи вільною в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписала кредитний договір, таким чином погодилась з умовами сплати процентів за користування кредитними коштами. 
ОСОБА_2 отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, що зазначені в Договорі.
Щодо стягнення тіла кредиту
Суд не бере до уваги доводи представника відповідача про недоведеність факту отримання ОСОБА_2 кредитних коштів, оскільки такі доводи спростовуються сукупністю наявних у справі доказів.
Як встановлено судом, договір про надання кредиту № 211214-007 від 14.12.2021, разом із графіками платежів та паспортом споживчого кредиту, підписаний відповідачем, що свідчить про її волевиявлення на укладення договору та погодження з його умовами. Крім того, факт виконання позивачем свого обов`язку щодо надання кредитних коштів підтверджується платіжною інструкцією № 2784 від 16.12.2021, відповідно до якої відповідачу перераховано 27 750,00 грн за вирахуванням одноразової комісії у розмірі 2 250,00 грн.
При цьому відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування факту отримання кредитних коштів, зокрема доказів того, що банківська картка, на яку були перераховані кредитні кошти, їй не належить, або що зазначені кошти фактично отримані іншою особою. Також відповідачем не надано доказів повного чи часткового погашення заборгованості за кредитним договором, які б спростовували наданий позивачем розрахунок.
Більше того, заперечення відповідача щодо розміру заявленої до стягнення заборгованості фактично свідчать про те, що вона не заперечує існування кредитних правовідносин як таких, оскільки у відзиві зазначено, що навіть у разі наявності підстав для задоволення позову розмір нарахованих процентів, на думку сторони відповідача, підлягає зменшенню.
Таким чином, твердження представника відповідача про неотримання кредитних коштів спростовуються письмовими доказами, наявними у матеріалах справи, тоді як відповідач, на яку відповідно до засад змагальності покладається обов`язок доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень, належних доказів на підтвердження своїх доводів суду не надала. З огляду на це суд вважає встановленим факт отримання відповідачем кредитних коштів та виникнення у неї обов`язку щодо їх повернення на умовах укладеного кредитного договору.
Відповідно до умов договору загальний розмір наданого кредиту становив 30 000 грн, при цьому з суми кредиту кредитодавцем утримано передбачену договором одноразову комісію у розмірі 2 250 грн, у зв`язку з чим на рахунок відповідача фактично перераховано 27 750 грн. Водночас розмір основного зобов`язання відповідача за кредитним договором відповідно до його умов становить 30 000 грн, тому ця вимога є законною, обґрунтованою та підтвердженою матеріалами справи, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.
Щодо стягнення процентів за користування кредитом
Судом перевірено наданий позивачем розрахунок заборгованості за процентами та встановлено, що нарахування здійснено відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору № 211214-007 від 14.12.2021, яким передбачено плату за користування кредитом у розмірі 8,5 % на місяць від початкової суми кредиту.
Відповідно до умов кредитного договору сума кредиту становить 30 000,00 грн, строк кредитування - 730 днів, а плата за користування кредитом визначена у фіксованому розмірі 8,5 % на місяць від початкової суми кредиту.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 24.05.2024 за відповідачем обліковується заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами у розмірі 61 296,15 грн. Судом перевірено зазначений розрахунок у взаємозв`язку з умовами кредитного договору, графіками платежів та іншими наявними у справі доказами. Підстав вважати, що проценти нараховані з порушенням погоджених сторонами умов договору або за період, що виходить за межі строку кредитування, судом не встановлено.
При цьому суд враховує, що умовами кредитного договору сторони погодили розмір плати за користування кредитними коштами, а відповідач, підписавши договір, погодилася з його умовами, у тому числі з порядком та розміром нарахування процентів. Доказів сплати нарахованих процентів, а також належних і допустимих доказів неправильності здійсненого позивачем розрахунку відповідачем суду не надано.
Посилання представника відповідача на необхідність зменшення розміру нарахованих процентів саме по собі не є підставою для їх зменшення, оскільки відповідачем не доведено невідповідності здійсненого позивачем розрахунку умовам договору, періоду фактичного користування кредитними коштами чи вимогам законодавства.
Таким чином, враховуючи встановлений судом факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів, погодження сторонами розміру плати за користування кредитом, а також неналежне виконання відповідачем обов`язку щодо сплати процентів, суд доходить висновку, що заборгованість за процентами у розмірі 61 296,15 грн є документально підтвердженою, обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.
Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем ТОВ «Кредитсервіс» належними та допустимими доказами перед судом доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із відповідачем ОСОБА_2 , а тому з останньої на користь позивача, враховуючи принцип диспозитивності та суму заявлених вимог, слід стягнути заборгованість за кредитним договором, яка в сукупному розмірі складає 91 296, 15 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 30 000,00 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 61 296,15 грн.
Розподіл судових витрат у справі
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судовий збір
При поданні позовної заяви до суду ТОВ «Кредитсервіс» сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 5589 від 14.05.2024.
Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у повному розмірі 2 422,40 грн.
Витрати на професійну правничу допомогу
Разом із позовною заявою позивачем заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на правову допомогу в сумі 7 000 грн.
У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частинами 1,2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частинами 3-5 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат .
До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20).
Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 25-01/2023 від 25.01.2023, укладений між ТОВ «Кредитсервіс» та Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог»; акт приймання-передачі справ на надання правової допомоги від 01.12.2023; акт № 3 приймання-передачі наданої правової допомоги від 04.01.2024, відповідно до якого виконано робіт на підготовку та направлення позовної заяви до ОСОБА_2 на загальну суму 7 000 грн.
Аналізуючи подані представником позивача документи про сплату витрат на правничу допомогу в частині обґрунтованості розміру, заявленого до сплати, суд виходить з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Відтак, позивач повинен підтвердити, що витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Оцінюючи предмет позову у цій справ суд дійшов висновку, що наразі існує усталена судова практика щодо стягнення факторами (особами, які набули право вимоги до позичальників) кредиторської заборгованості за договорами споживчого кредиту. Отже предмет позову не вимагає витрачання значної кількості часу для формування позиції позивача, вивчення великої кількості документів та нормативно-правових актів.
Ураховуючи викладене та беручи до уваги обсяг наданих послуг представником, їх складність, наявність усталеної судової практики зі спірного питання, суд вважає, що 3 500 грн є пропорційним обсягу та складності наданих послуг, достатнім для відшкодування понесених витрат на правничу допомогу та відповідатиме критеріям розумності та справедливості. Водночас, означена сума відшкодування не буде нести надмірний тягар для відповідача у порівнянні із сумою заборгованості за кредитним договором, що підлягає до стягнення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Загальний розмір судових витрат, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 5 922,40 грн (2 422,40 грн + 3 500,00 грн). 
Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 49, 76, 81, 120, 123, 126, 127, 141, 178, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 207, 526, 546, 626, 628, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити повністю позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» суму заборгованості за кредитним договором № 211214-007 від 14.12.2021 у розмірі 91 296 (дев`яносто одна тисяча двісті дев`яносто шість) гривень 15 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» судові витрати в розмірі 5 922 (п`ять тисяч дев`ятсот двадцять дві) гривні 40 копійок, в тому числі судовий збір у сумі 2 422,40 грн та 3 500,00 грн витрати на надання професійної правничої допомоги.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 28.08.2026.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 41125531, адреса: 01133, м. Київ, пр-т Л. Каденюка (Ю. Гагаріна), буд. 23, тел. +380634010458
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 
Суддя
Подільського міськрайонного суду
Одеської області      Андрій ДЗЮБИНСЬКИЙ