Копія:

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2026 року Справа № 608/1451/25
Номер провадження1-кп/608/173/2026
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді                      ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання    ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 м. Чорткова в режимі відеоконференції із застосуванням прокурором та захисником власних технічних засобів, кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 12025211110000271 від 12.06.2025 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шолохове, Нікопольського району Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою – спеціальною освітою, не одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, 
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5 , 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, та проходячи її на посаді солдата розвідника військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не виконав постанову суду, що набрала законно сили за наступних обставин.
Так, постановою Чортківського районного суду Тернопільської області, від 19.05.2025 у справі № 608/848/25 (провадження № 3/608/302/2025), яка набрала законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Незважаючи на зазначену постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 19.05.2025, з якою ОСОБА_3 був ознайомлений, маючи реальну можливість її виконувати в частині позбавлення права керувати транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення ч. 1 ст. 129 Конституції України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, всупереч вищезазначеної постанови суду, що набрала законної сили, продовжував керувати транспортним засобом за наступних обставин.
Так, 11.06.2025 о 18 годині 50 хвилин, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що він постановою Чортківського районного суду Тернопільської області від 19.05.2025 у справі № 608/848/25 (провадження № 3/608/302/2025), позбавлений права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2103», державний номерний знак НОМЕР_2 , та рухався по вул. Носса, поблизу буд. 8 в м. Чортків Чортківського району Тернопільської області, де був зупинений працівниками СРГТГІ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області за порушення Правил дорожнього руху, на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію».
Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_3 умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України.
Таким чином, ОСОБА_3 , обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення» передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України – тобто в умисному не виконанні постанову суду, що набрала законної сили.
Такі дії ОСОБА_3  суд вважає, вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне не виконання постанову суду, що набрала законної сили.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні суду показав, що він про всі обставини вчинення ним кримінального правопорушення вірно описано в обвинувальному акті, оголошеному прокурором.
Про винесену судом постанову він знав, і розумів, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності та що він не має права керувати транспортним засобом, однак, незважаючи на зазначену постанову Чортківського районного суду Тернопільської області та маючи реальну можливість її виконувати, хоч би в частині позбавлення права керувати транспортними засобами, та не керувати транспортним засобом, він усвідомлював, що діє незаконно, він ухилився від виконання постанови суду. В даний час він усвідомив всю свою негативну поведінку та дуже шкодує про вчинене правопорушення. Щиро розкаюється у скоєному, просить його суворо не карати. Погоджується із мірою покарання, запропонованою прокурором. Просить застосувати ч. 3 ст. 349 КПК України та не досліджувати письмових доказів і не допитувати свідків.
Судом, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст обставин обвинувального акту, сумніву у добровільності та істинності його позицій немає. 
При цьому, розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в межах пред`явлених йому обвинувачення від 26 червня 2025 року.
При встановлених обставинах справи, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, в судовому засіданні доведена повністю, і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим у його вчиненні.
Відповідно до вимог статті 2 Кримінального Кодексу України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. 
Відповідно до вимог п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 91 Кримінального процесуального кодексу України в кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведення її вини, а обвинувальний вирок може ґрунтуватися тільки на переконливих та безспірних доказах.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
А тому, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що під час судового розгляду знайшла підтвердження та доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_3  у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України за ознаками: умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, повністю підтверджується зібраними у справі доказами.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 Кримінального кодексу України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час суд зазначає, що згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. 
Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.
Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується, як джерело права, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
З врахуванням таких вимог Закону при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, щиро кається у вчиненому, сприяв розкриттю кримінального правопорушення.
Обставинами, згідно з положеннями статті 66 Кримінального кодексу України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є щире каяття, сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, позитивна характеристика.
Обставин, що обтяжують покарання згідно з положеннями статті 67 Кримінального кодексу України, в ході судового розгляду кримінального провадження, не встановлено.
З урахуванням наведених обставин, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначення йому покарання за ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України у виді штрафу в дохід держави в мінімальному розмірі, визначеному санкцією статті 382 ч. 1 КК України.
Питання речових доказів вирішити у відповідності із вимогами ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд, 
З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 Кримінального Кодексу України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів в дохід держави, що еквівалентно сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Речові докази – диски формату DVD – R , із відеозаписом за 10.06.2025 та 11.06.2025 року, залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Тернопільського Апеляційного суду через Чортківський районний суд Тернопільської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя:/підпис/
Копія вірна
Оригінал вирока знаходиться в матеріалах справи № 608/1451/25
Вирок набравв законної сили " " ___________________ року.

Суддя:                           ОСОБА_1  

Копію вироку видано " " _____________________ року.

СекретарН