Провадження № 3/582/239/26

Справа № 582/548/26

Недригайлівський районний суд Сумської області
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2026 року      
Суддя Недригайлівського районного суду Сумської області Жмурченко В. Д., з участю секретаря судового засідання Коваль В. В., з участю захисника особи, відносно якої складено протоколи адвоката Коваленко Т. В., 
розглянувши у залі суду в с-щі Недригайлів, у режимі відеоконференції, справу про адміністративні правопорушення, що надійшла з ВП № 1 (с. Недригайлів) Роменського РВП ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , 
за ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, -
У С Т А Н О В И В :
24.04.2026 об 11 год 23 хв. у с-щі Терни, Роменського району Сумської області, по вул. Незалежності, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 210994, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) та відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, будучи особою, яку протягом року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП згідно постанови Сумського районного суду Сумської області від 29.10.2025, тобто повторно протягом року вчинив порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Щодо вказаної події 24.04.2026 відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол за ч. 2 ст. 130 КУпАП, який 05.05.2026 надійшов для розгляду до Недригайлівського районного суду Сумської області.
Окрім цього, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 648749 від 24.04.2026, відповідно до якого 24.04.2026 об 11 год 23 хв. у с-щі Терни, Роменського району Сумської області, по вул. Незалежності, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 210994, д.н.з. НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування, повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
У судовому засіданні адвокат Коваленко Т. В. просила закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях її підзахисного складу адміністративних правопорушень. Обґрунтовуючи свою позицію, зазначила, що протоколи про інкриміновані ОСОБА_1 правопорушення мала складати уповноважена особа Військової служби правопорядку, оскільки ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, у протилежному випадку протоколи про адміністративні правопорушення є недопустимими доказами. Також зазначила, що відеозапис подій додано неуповноваженою на те особою, тобто не посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у ЗСУ або командиром військової частини, а тому відеозаписи слід визнати недопустимим доказом. Працівниками поліції також було порушено процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, а тому відповідно до ст. 266 КУпАП, він вважається недійсним. Звернула увагу, що огляд її підзахисного повинен був проводитися за правилами ст. 266-1 КУпАП. 
Окрім того, зазначила, що працівники поліції не надали належних доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом а також повторності вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130, 126 КУпАП.
На підставі вищевикладеного захисник просила закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, а у разі визнання останнього винним в інкримінованому його діянні, застосувати за аналогією закону ст. 69 КК України, і не призначати йому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на один рік.
Вивчивши матеріали справи, давши їм оцінку, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що вчинено повторно протягом року з дня вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має посвідчення водія відповідної категорії.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян і дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пункт 1.9 Правил дорожнього руху України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Незважаючи на заперечення факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 648734 від 24.04.2026, який складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, VІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, в якому викладені дата та час, місце та обставини (керування транспортним засобом та відмова від проходження встановленого законом огляду на стан алкогольного сп`яніння) вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення; 
- відеозаписами правопорушення, з яких вбачається, що працівники поліції підійшли до транспортного засобу ВАЗ 210994, д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_1 , який щодо керування транспортним засобом заперечень не вносив. Під час спілкування у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі, однак він відмовися;
- фотознімками автомобіля ВАЗ 210994, д.н.з. НОМЕР_2 ;
- копією постанови Сумського районного суду Сумської області від 29.10.2025 (справа № 587/4617/25) якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Постанова набрала законної сили 15.04.2026;
- рапортом помічника чергового ВП № 1 (с. Недригайлів) з якого слідує, що 24.04.2026 о 12 год 22 хв. в с. Терни, Роменського району Сумської області, по вул. Незалежності, було зупинено транспортний засіб ВАЗ 210994, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий керував т/з з явними ознаками алкогольного сп`яніння, при цьому був позбавлений права керування т/з.
Оцінюючи наведені докази, судом врахуванню підлягають наступні норми діючого законодавства.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Так, ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Відповідно до ч. 1, 4, 5 розділу VII інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07 листопада 2015 року, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853, повторним відповідно до статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню. Поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою статті 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу. У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.
В рішенні у справі «О Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини вказав, що будь-яка особа, що володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортних засобів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи з результатами огляду на місці зупинки, такий огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Вказаний порядок огляду на стан сп`яніння в даному випадку не був порушений.
З відеозапису наданого встановлено, що працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у найближчому медичному закладі, однак останній відмовився.
Оцінюючи позицію захисника, суд враховує наступне.
Заперечення захисника щодо долученого до матеріалів справи відеозапису суд до уваги не приймає, оскільки обов`язковість долучення матеріалів відеозапису до протоколу про адміністративне правопорушення встановлена ч. 2 ст. 266 КУпАП та п. 4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395, які у свою чергу особливих вимог до здійсненого відеозапису не встановлюють, що також кореспондується і з положеннями ч. 1 ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються серед іншого встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів.
У свою чергу, досліджений судом відеозапис події надає можливість суду встановити всі обставини подій, які мали місце 24.04.2026 за участю ОСОБА_1 . 
Що стосується доводів захисника про недотримання при проведення огляду ОСОБА_1 положень ст. 266-1 КУпАП, то вони є надуманими та безпідставними, з огляду на наступне.
Так, адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, відноситься до правопорушень, вчинених, зокрема, під час керування транспортними засобами.
У свою чергу, ст. 255 КУпАП визначено органи, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, зокрема, органи Національної поліції складають протоколи за ст. 130 КУпАП, а управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - по правопорушенням, вчиненим військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків (ст. 44, ч.2,3 ст. 123, ст. 172-10 - 172-20, 173, 174, 178, 182, 184-1, 185, 185-7 КУпАП).
Крім того, Наказом Міністерства оборони України від 23 жовтня 2021 року № 329 затверджено Інструкцію зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, якою визначено, що органи Військової служби правопорядку (ВСП) здійснюють оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, передбачені статями 172-10 - 172-20 КУпАП.
Крім того, у п. 3 Постанови КМУ № 32 від 12 січня 2024 року зазначено, що огляду підлягають військовослужбовці/військовозобов`язані, щодо яких є підстави вважати, що вони виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин (установ, закладів) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Такі положення також узгоджуються із нормами ч. 2 ст. 266-1 КУпАП, відповідно до якої огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Тобто, із системного аналізу наведеного законодавства слідує, що Військова служба правопорядку є належним органом по складанню протоколу відносно лише тих військовослужбовців, які безпосередньо в момент вчинення (припинення або виявлення) правопорушення виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Відеозаписом підтверджується, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції в с. Терни, Роменського району Сумської області, по вул. Незалежності, на автомобілі, який за військовою частиною не зареєстрований, будь яких документів на підтвердження виконання ним будь-яких військових обов`язків та несення служби працівникам поліції не надав.
Таким чином, з урахуванням вищезазначених положень та встановлених обставин, працівники поліції є належним суб`єктом складання адміністративних матеріалів за ч. 2 ст. 130 КУпАП відносно військовослужбовця ОСОБА_1 , і у даному випадку застосування положень статті 266-1 КУпАП, на що посилається захисник, є помилковим.
Щодо доводів захисника про застосування положень ст. 69 КК України за аналогією закону, та про наявність підстав не накладати на ОСОБА_1 додаткове адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд зазначає, що аналогія закону застосовується виключно, якщо відповідні суспільні відносини нормативно не врегульовані, тобто існує прогалина у законодавстві.
У чинному КУпАП дійсно наявні деякі такі прогалини, які за аналогією закону можуть регулюватися іншими актами законодавства, як то інститут відводу судді, проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення тощо.
Однак, питання призначення адміністративного стягнення чітко врегульована главою 4 КУпАП, і будь-якої прогалини в даному випадку не існує, як і підстав застосувати аналогію закону.
Санкція частини 2 статті 130 КУпАП передбачає стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Отже, санкції ч. 2 ст.130 КУпАП є безальтернативною в частині накладення на водіїв стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, що позбавляє суд можливості накласти стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами.
При цьому, положеннями КУпАП не передбачено можливості накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, визначеної в санкції певної норми, або не накладення одного з видів стягнень, передбаченого санкцією відповідної норми як обов`язкового.
Наведений вище підхід відповідає п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в якому з урахуванням наведеного вище нормативного регулювання, закріпленого в КУпАП, визначено, що судам за правилами КУпАП основні й додаткові стягнення слід застосовувати в межах санкцій відповідних норм.
Більш того, законодавчо заборонено, починаючи з 17.03.2021, визнання таких правопорушення малозначним та передачу матеріалів справи на розгляд трудовому колективу чи громадській організації, військовій частині (ч. 1 ст. 21 та примітка до ст. 22 КУпАП).
Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за статтею 130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху, а тому тяжкість відповідного стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями, і тому є пропорційним таким, що забезпечує баланс між публічними інтересами та приватними правами особи.
З наведених вище мотивів, суд відхиляє доводи адвоката Коваленко Т. В. про можливість за аналогією закону застосувати до цих правовідносин положення ст. 69 КК України, як підставу не накладення на ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Оцінюючи наведені вище докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Диспозиція ч. 2 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі присутнє посилання на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Так, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».
Про наявність у працівника поліції обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_1 підлягав огляду на стан сп`яніння, свідчили ознаки, що відповідають приписам п. 2-4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського.
Всі інші доводи наведені стороною захисту, про порушення вимог чинного законодавства, допущені працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , суд відхиляє як такі, що не спростовують його вини.
Отже, своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що вчинено повторно протягом року з дня вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.
Згідно ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, ссудом не встановлено.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його винуватості, суддя дійшов висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, та без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки автомобіль ВАЗ 210994, д.н.з. НОМЕР_2 , належить іншій особі.
Згідно ч. 3 ст. 30 КУпАП якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.
З матеріалів справи слідує, що постановою Сумського районного суду Сумської області від 29.10.2025 (справа № 587/4617/25) ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та позбавлено права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 30 КУпАП суд приходить до висновку про необхідність приєднання до стягнення за вчинення даного адміністративного правопорушення невідбутої частини призначеного стягнення згідно вищенаведеної постанови.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Що стосується правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, то, на думку суду, у діях ОСОБА_1 відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення, з огляду на наступне.
Частиною 5 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою ст. 126 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №648749, 24.04.2026 об 11 год 23 хв. у с-щі Терни, Роменського району Сумської області, по вул. Незалежності, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 210994, д.н.з. НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування, повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
До матеріалів справи додано копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6755274 від 03.03.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
У той же час, як слідує із матеріалів справи вказана вище постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП від 03.03.2026 не набрала законної сили, оскільки оскаржується останнім у судовому порядку, що підтверджується копією ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 01.05.2026.
Суд не вправі вийти за межі, визначені протоколом про адміністративне правопорушення, та самостійно змінити як виклад фактичних обставин правопорушення, так і його юридичну кваліфікацію.
Така позиція відповідає практиці ЄСПЛ. Зокрема у рішеннях ЄСПЛ по справам «Малофеєва проти Росії» та «Карєлін проти Росії» зазначено, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає усіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист ( особа належним чином не може підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін (оскільки фактично суд перебирає на себе не властиву йому функцію обвинувачення), у такому разі справа має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу адмінправопорушення.
Враховуючи викладене, суд вважає, що в даній ситуації у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. а тому провадження в справі в цій частині відносно нього підлягає закриттю. 
Керуючись ст. 27, 33-35, 40-1, ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126, 283, 284 КУпАП, п. 5 ст. 4 Закону України "Про судовий збір",
П О С Т А Н О В И В:
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки та без оплатного вилучення транспортного засобу.
Згідно ч. 3 ст. 30 КУпАП до стягнення за вчинення цього адміністративного правопорушення ОСОБА_1 приєднати невідбуту частину стягнення згідно постанови Сумського районного суду Сумської області від 29.10.2025 та остаточно застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки 8 (вісім) місяців 25 (двадцять п`ять) днів з накладенням штрафу у розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн 00 коп. без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Згідно ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Документ, що підтверджує сплату штрафу, не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.
Згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення. 

  Суддя: 	  В. Д. Жмурченко