РІШЕННЯ
Іменем України
08.07.2026  	Справа №607/12344/26 Провадження №2-а/607/369/2026	

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:
головуючої судді Марциновської І.В.,
за участю: секретаря судового засідання Козак О.Є.,
представника позивача адвоката Никитюка Г.І.,
представника відповідача Климчук О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:
І. Описова частина

1. Стислий виклад позиції позивача
ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 530811 від 21.05.2026 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. 
У постанові зазначено, що 21.05.2026 о 23 год. 06 хв. на вул. Київській, 7 у м. Тернополі ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки та моделі «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не включив покажчик повороту відповідного напрямку та не мав посвідчення водія відповідної категорії, будучи особою, яка не отримала посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 (а), 9.2 (б) Правил дорожнього руху України (далі – ПДР).
Позивач вважає указану постанову протиправною з таких підстав. 
Після зупинки керованого позивачем транспортного засобу працівники поліції повідомили, що підставою такої зупинки є порушення позивачем ПДР, а саме, що позивач їхав по зустрічній смузі руху та проїхав три повороти із ввімкненим лівим покажчиком повороту. У подальшому оскаржувана постанова винесена за вчинення позивачем правопорушення, яке полягало у тому, що при зміні напрямку руху позивач не включив покажчик повороту відповідного напрямку.
Указані обставини, на думку позивача, свідчать про безпідставність вимоги працівників поліції про зупинку транспортного засобу та, як наслідок, про неправомірність вимоги до позивача пред`явити посвідчення водія.
Позивач зазначив, що не здійснював поворот, а тому не мав обов`язку вмикати покажчик повороту відповідного напрямку.
За таких підстав позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 530811 від 21.05.2026, якою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП.

2. Стислий виклад заперечень відповідача
15.06.2026 відповідач подав відзив, в якому позов не визнав та просив у позові відмовити. Відзив мотивований тим, що оскаржувану постанову винесено з дотриманням вимог закону, до постанови долучено докази вчинення позивачем адміністративних правопорушень, постанова є обґрунтованою та винесена з урахуванням об`єктивних обставин справи. 
Позивач особисто повідомив працівників поліції, що був позбавлений права керування транспортними засобами та не має посвідчення водія відповідної категорії. Також після зупинки транспортного засобу патрульний поліцейський повідомив позивачу причину зупинки, а у подальшому провів розгляд справи про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог КУпАП.
На думку відповідача, твердження позивача, викладені у позовній заяві, спрямовані на уникнення останнього від адміністративної відповідальності.

3. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
05.06.2026 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, визначено відповідачу строк для подання відзиву.

4. Процедура та позиції сторін у судовому засіданні
07.07.2026 у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Никитюк Г.І. позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. 
Додатково пояснив, що на долученому до відзиву відеозаписі чітко вбачається, що позивач увімкнув покажчик повороту. Оскільки підстави для зупинки керованого позивачем транспортного засобу були відсутні, то не було підстав і для перевірки у позивача наявності посвідчення водія.
07.07.2026 у судовому засіданні представник відповідача Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Климчук О.І. позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзиві, та просила у позові відмовити повністю. 
Додатково пояснила, що на долученому до відзиву відеозаписі вбачається, що позивач не увімкнув покажчик повороту. При цьому позивач зазначив поліцейським, що не має посвідчення водія. Вказала, що позивачеві були роз`яснені його права та продемонстровано відеозапис, на якому зафіксовано вчинене правопорушення.
ІІ. Мотивувальна частина
1. Фактичні обставини, встановлені судом, та докази на їх підтвердження
21.05.2026 інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Невідомським В.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 530811. 
Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. 
У постанові зазначено, що 21.05.2026 о 23 год. 06 хв. на вул. Київській, 7 у м. Тернополі ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки та моделі «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не включив покажчик повороту відповідного напрямку та не мав посвідчення водія відповідної категорії, будучи особою, яка не отримала посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 (а), 9.2 (б) ПДР.
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 29.11.2022 у справі № 607/11021/22 залишено без змін постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.11.2022, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
Згідно з довідкою УПП в Тернопільській області від 12.06.2026 на підставі указаних судових рішень 16.08.2022 у ОСОБА_1 вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 . Станом на 12.06.2026 ОСОБА_1 право керування транспортними засобами відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993, не отримував.

2. Норми права, які застосував суд
Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Згідно зі ст. 279 КУпАП посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. 
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
У силу вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частини 1-3 ст. 90 КАС України визначають, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п. 9.2 (б) ПДР Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Відповідно до п. 2.1 (а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, полягає у, зокрема порушенні правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, полягає у керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

3. Оцінка доказів та мотиви, з яких виходить суд
Суд встановив, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 530811 від 21.05.2026 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. 
Для спростування доводів, викладених в позовній заяві, і на підтвердження правомірності винесення постанови серії БАД № 530811 від 21.05.2026 відповідач надав суду відеозапис з автореєстратора службового поліцейського автомобіля (назви файлів «IMG_6231», «IMG_6232») та з нагрудних камер патрульного поліцейського № 472554, № 472560 (назва файлу «export-р7р47»).
З наданого відеозапису вбачається, що після зупинки керованого позивачем транспортного засобу патрульний поліцейський представився та пояснив позивачеві, що причиною зупинки є порушення ПДР, яке полягало у тому, що позивач здійснив виїзд на зустрічну смугу руху та здійснив проїзд трьох поворотів із ввімкненим покажчиком повороту. 
У подальшому інший патрульний поліцейський надав позивачеві для огляду відеозапис з автореєстратора службового поліцейського автомобіля та зазначив, що позивач виїхав на зустрічну смугу руху та при здійсненні маневру повороту не увімкнув відповідний світловий покажчик.
Також поліцейськими було встановлено, що ОСОБА_1 судовим рішенням був позбавлений права керування транспортними засобами та після цього не отримав посвідчення водія.
У подальшому працівники поліції здійснювали адміністративну процедуру складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у межах якої позивачеві були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.
Розгляд справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП, з дотриманням вимог ст. 279, 280 КУпАП на місці зупинки не здійснювався.
Надалі патрульний поліцейський без здійснення розгляду справи самостійно у патрульному автомобілі виніс відносно позивача оскаржувану постанову, яку вручив ОСОБА_1 , повідомивши, що ця постанова винесена за керування транспортним засобом особою, яка не має такого права керування. Про правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, зазначено не було та не було повідомлено, якого виду та розміру накладено адміністративне стягнення.
Сам факт складання постанови не свідчить про проведення розгляду справи у розумінні ст. 279, 280 КУпАП. Із дослідженого відеозапису не вбачається, що посадова особа оголосила про початок розгляду справи, повідомила особі, яке саме адміністративне правопорушення підлягає розгляду, роз`яснила її процесуальні права саме в межах розгляду справи про адміністративні правопорушення, надала можливість висловити заперечення щодо кожного з інкримінованих правопорушень та після цього ухвалила рішення.
За наведених обставин позивач був позбавлений можливості реалізувати право на захист саме під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки до моменту вручення постанови йому не було повідомлено, що посадова особа вже ухвалила рішення про притягнення його до відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Незалежно від того, чи підтверджує відеозапис факт вчинення позивачем порушення ПДР, він не усуває допущених посадовою особою порушень процедури розгляду справи та не може замінити належного здійснення адміністративного провадження.
При цьому оскаржувана постанова не містить такого опису фактичних обставин, який дозволяє встановити, вчинення якого саме маневру інкримінується позивачу (поворот наліво, поворот направо тощо) та перевірити відповідність викладених у постанові обставин дослідженим судом доказам.
Указане позбавляє суд можливості встановити наявність чи відсутність в діях позивача складу цього адміністративного правопорушення.
Однак суд вважає, що такі обставини можливо встановити при повторному розгляді справи відносно ОСОБА_1 , під час якого посадова особа, яка здійснюватиме такий розгляд, зобов`язана належним чином конкретизувати суть правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , та провести розгляд справи з дотриманням вимог ст. 279, 280 КУпАП та забезпеченням права позивача на захист.
Суд зауважує, що незважаючи на те, що матеріали справи містять відомості щодо відсутності у позивача права керування транспортними засобами, суд позбавлений можливості залишити постанову в силі лише в цій частині, оскільки постановою застосовано єдине адміністративне стягнення за сукупністю адміністративних правопорушень відповідно до ст. 36 КУпАП, а суд не вправі самостійно змінювати фактичні підстави постанови чи частково її змінювати.

ІІІ. Висновки суду щодо заявлених вимог
З урахуванням викладеного суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 530811 від 21.05.2026 прийнята не у спосіб, визначений законами України, та необґрунтовано, тобто не з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття цього рішення.
Відтак суд встановив наявність правових підстав для скасування оскаржуваної постанови та надіслання справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).
За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

IV. Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує роз`яснення, які містяться в п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» та відповідно до яких якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.
При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 665,60 грн, що підтверджується квитанцією № 1.691291371.1 від 01.06.2026. 
Сума сплаченого судового збору у розмірі 332,80 грн підлягає стягненню з Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , а судові витрати у виді судового збору у сумі 332,80 грн слід покласти на позивача.
Керуючись ст. 2, 6, 9, 77, 90, 132, 143, 241-246, 271, 272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 530811 від 21.05.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 гривень.
Надіслати на новий розгляд до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Стягнути з Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору у сумі 332 (триста тридцять дві) гривні 80 копійок.
Судові витрати у виді судового збору у сумі 332 (триста тридцять дві) гривні 80 копійок покласти на позивача ОСОБА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Представник позивача: адвокат Никитюк Григорій Ігорович, місцезнаходження: вул. Канадська, буд. 24А, м. Тернопіль.
Відповідач: Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль.

  Суддя	І. В. Марциновська