П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/1358/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Леміщак Д.М.
Суддя-доповідач - Драчук Т. О. 
03 серпня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Драчук Т. О. 
суддів: Смілянця Е. С.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Звягельської міської ради Житомирської області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш дім» про визнання протиправним та нечинним рішення, 
В С Т А Н О В И В :
позивач, - ОСОБА_1 , звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Звягельської міської ради Житомирської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім" про визнання протиправним та нечинним пункт 3 розділу "Порядок організації та проведення конкурсного відбору" Програми фінансової підтримки співвласників багатоквартирних будинків на 2025-2027 роки, затвердженої рішенням Звягельської міської ради п`ятдесят сьомої сесії восьмого скликання № 1379 від 19.12.2024, в частині положення, яким передбачено, що до заяви на отримання співфінансування мають бути додані витяг з протоколу загальних зборів співвласників будинку відповідно до статті 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" та статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", на які запрошувалися або були присутні депутати, яким прийнято рішення про готовність співвласників взяти участь у спільному фінансуванні робіт та визначено уповноважену особу для представлення проекту, ведення перемовин і підписання угоди про дольову участь у співфінансуванні робіт.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09.05.2025 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2025 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09.05.2025 - без змін.
Постановою Верховного Суду від 28.01.2026 рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09.05.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2025 у справі № 240/1358/25 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, з підстав, що суди першої та апеляційної інстанцій, перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність критеріям визначених частиною третьою статті 2 КАС України, не взяли до уваги, що оскаржуване рішення відноситься до нормативно-правових актів, що має значення для визначення порядку розгляду адміністративної справи, та не розглянули справу відповідно до приписів статті 264 КАС України. Водночас, дотримання такого порядку є важливим для цієї категорії публічно-правових спорів з огляду на те, що законодавством передбачено як особливий порядок прийняття нормативно-правових актів так і особливий порядок їх оскарження, з обов`язковим оприлюдненням інформації про таке оскарження.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09.06.2026 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, відсутність клопотань учасників справи про розгляд справи за їх участю, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш Дім" є юридичною особою (надалі ОСББ - "Наш Дім"), створено власниками квартир багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , яка є і юридичною адресою. Створення об`єднання затверджено рішенням виконавчого комітету Новоград - Волинської міської ради від 29.03.2000 № 101.
Статут ОСББ "Наш дім" затверджено рішенням загальних зборів співвласників об`єднання (протокол засідання членів правління ОСББ "Наш дім" від 19.11.2015 № 4).
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Новоград-Волинським МРВ УМВС України в Житомирській області 20.10.1995, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (м. Новоград-Волинський) з 12.01.2000, є співвласником ОСББ "Наш дім".
За умовами п. 7.1, п. 7.2, 7,5 розділу 7 Статуту ОСББ "Наш дім" органами управління об`єднання є загальні збори його співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління Об`єднання є загальні збори, які скликаються не рідше одного разу на рік. Загальні збори скликаються правлінням, або за ініціативою не менше 20% співвласників об`єднання.
Відповідно до частини першої статті 1 Регламенту Звягельської міської ради восьмого скликання, затвердженого рішенням Звягельської міської ради восьмого скликання від 23.12.2020 № 20, Звягельська міська рада (далі - Рада) є органом місцевого самоврядування, що представляє Звягельську міську територіальну громаду (далі - міська територіальна громада) та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", іншими законодавчими актами та цим Регламентом.
19.12.2024 на п`ятдесят восьмій сесії Звягельської міської ради восьмого скликання прийнято рішення за № 1379 Про затвердження Програми фінансової підтримки співвласників багатоквартирних будинків на 2025-2027 роки (далі - Програма).
Згідно з пунктом 3 Розділу "Порядок організації та проведення конкурсного відбору" Програми в заяві зазначається сума дольової участі, яку гарантують забезпечити співвласники будинку. До заяви на отримання співфінансування мають бути додані, зокрема:
1) витяг з протоколу загальних зборів співвласників будинку відповідно до статті 10 Законів України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (на які були запрошені / присутні депутати), де було прийнято рішення про готовність взяти участь у спільному фінансуванні робіт та визначення уповноваженої особи на представлення проєкту, ведення перемовин та підписання Угоди про дольову участь у співфінансуванні робіт.
Позивач не погоджується з пунктом 3 Розділу "Порядок організації та проведення конкурсного відбору" Програми в частині надання до заяви на отримання співфінансування: витягу з протоколу загальних зборів співвласників будинку відповідно до статті 10 Законів України: "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (на які були запрошені / присутні депутати), де було прийнято рішення про готовність взяти участь у спільному фінансуванні робіт та визначення уповноваженої особи на представлення проекту, ведення перемовин та підписання Угоди про дольову участь у співфінансуванні робіт.
Позивач вважає, що в цьому пункті порушеного його права як члена громади та співвласника об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім" до складу якого входить будинок АДРЕСА_1 .
На думку позивача "загальні збори об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" відрізняються від "зборів співвласників багатоквартирного будинку". Проте Програма фактичного ототожнює ці два терміни. В обох назвах фігурують "співвласники" тим не менш, це різні види зборів, які слід проводити за різних обставин та за різними процедурами. "Загальні збори ОСББ" можуть відбуватись тільки в будинку (будинках) де створено ОСББ. Якщо в будинку немає ОСББ, там можуть відбуватись саме "збори співвласників".
Саме посилання відповідача на необхідність додання до заяви на отримання співфінансування витягу з протоколу "загальних зборів співвласників будинку" суперечить, на думу позивача, вимогам статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" і Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку". Відповідні закони не містять окремого визначення "Збори співвласників будинку" та їх компетенцію.
На думку позивача Програма, що стосується діяльності ОСББ, незаконно дає можливість голові правління ОСББ "Наш дім", в складі якого десять будинків, в порушення вимог законів і статуту ОСББ приймати рішення стосовно управління майном без участі позивача і належної кількості співвласників та незаконно витрачати кошти бюджету міської територіальної громади, оскільки на розгляд питання участі ОСББ у програмі приймаються витяги не з протоколів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, а не передбачені Законом, витяги з протоколів прибудинкових зборів співвласників будинків.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що 19.12.2024 на п`ятдесят сьомій сесії міським головою Звягельської міської ради восьмого скликання прийнято рішення № 1379 "Про затвердження Програми фінансової підтримки співвласників багатоквартирних будинків на 2025-2027 роки" (далі-Програма).
Програма розроблена з урахуванням Законів України: "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".
Метою Програми є зниження фінансового навантаження на власників багатоквартирного житлового фонду при проведенні капітальних ремонтів спільних елементів багатоквартирних житлових будинків.
Засоби розв`язання проблеми за умовами Програми - це підтримка населення громади, яка сприятиме підвищенню рівня обізнаності жителів міста щодо діяльності ОСББ, дозволить залучати кошти мешканців, які створили ОСББ та виявили бажання взяти участь у співфінансуванні проєктів на умовах: 5-30% - кошти мешканців від загальної вартості проекту та 95-70% - кошти міської територіальної громади (далі співфінансування), що реалізуються відповідно до Програми, що сприятиме покращенню умов їх проживання.
За умовами Програми до засобів розв`язання проблеми відноситься те, що Звягільська міська рада може надавати підтримку тим ОСББ, які самі ініціювали проведення ремонтів та згідно з рішенням загальних зборів готові на співфінансування. Допомогу в реалізації ремонту багатоквартирного житлового будинку може отримати управитель/ кожне ОСББ міста Звягель, яке є юридичною адресою об`єднання.
Тобто за умовами Програми підтримка міської ради за вказаною вище Програмою надається об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків, які є юридичною особою так і співвласникам багатоквартирних будинків.
Згідно з пунктом 3 Розділу "Порядок організації та проведення конкурсного відбору" Програми в заяві зазначається сума дольової участі, яку гарантують забезпечити співвласники будинку. До заяви на отримання співфінансування мають бути додані, зокрема:
1) витяг з протоколу загальних зборів співвласників будинку відповідно до статті 10 Законів України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (на які були запрошені / присутні депутати), де було прийнято рішення про готовність взяти участь у спільному фінансуванні робіт та визначення уповноваженої особи на представлення проєкту, ведення перемовин та підписання Угоди про дольову участь у співфінансуванні робіт.
Тобто за умовами спірного пункту 3 Розділу "Порядок організації та проведення конкурсного відбору" Програми до заяви на отримання співфінансування має бути додано зокрема витяг з протоколу загальних зборів співвласників будинку відповідно до статті 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" та статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".
Надаючи оцінку Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" та Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" суд першої інстанції зазначив, що за приписами Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" № 2866-III у разі створення юридичної особи ОСББ, вищим органом управління об`єднання є загальні збори об`єднання. Відповідно рішення приймаються загальними зборами співвласників ОСББ.
Приписи Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" Закону № 417-VIII регулюють правовідносини щодо управління майном у багатоквартирному будинку, в якому не створено ОСББ. У такому випадку за приписами закону, управління майном здійснюється співвласниками і, відповідно, співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах співвласників багатоквартирного будинку. У разі якщо утворено ОСББ, проведення зборів регулюється Законом № 2866-III.
Таким чином, за статтею 10 Закону № 2866-III проводяться загальні збори об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (багатоквартирних будинках), за результатами яких оформлюються рішення у вигляді протоколу загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (багатоквартирних будинках) та за статтею 10 Закону№ 417-VIII проводяться загальні збори співвласників багатоквартирного будинку, за результатами яких оформлюються рішення у вигляді протоколу загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку.
Відповідач у спірному пункті 3 Розділу "Порядок організації та проведення конкурсного відбору" Програми визначив необхідність подання протоколів зборів співвласників будинку відповідно до статті 10 Закону № 2866-III та статті 10 Закону № 417-VIII, тобто надав можливість подавати протоколи загальних зборів об`єднання співвласників, у разі якщо ОСББ створено та протоколи загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, у разі якщо ОСББ не створено.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач, будучи співвласником квартири у будинку, який входить до складу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім", оспорює не Програму в цілому, а виключно те положення пункту 3 її розділу "Порядок організації та проведення конкурсного відбору", яким до заяви на отримання співфінансування вимагається додавати витяг з протоколу загальних зборів співвласників будинку, складений відповідно до статті 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" та статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". На переконання позивача, саме це формулювання ототожнює різні за правовою природою збори і тим самим уможливлює зловживання з боку голови правління третьої особи.
Позивач обґрунтовує своє звернення подвійним статусом - як члена Звягельської міської територіальної громади, так і співвласника об`єднання "Наш дім".
Оспорюване положення Програми стосується виключно порядку документального оформлення участі конкретного багатоквартирного будинку в конкурсному відборі на отримання співфінансування ремонтних робіт щодо спільного майна цього будинку, тобто відносин, які за своїм змістом є цивільно-правовими (майновими) відносинами співвласників, а не відносинами загальної компетенції членів територіальної громади з вирішення питань місцевого значення. Належність позивача до територіальної громади міста сама собою, без додаткового обґрунтування того, яким чином саме оспорюване положення зачіпає його права як члена громади (а не як співвласника конкретного будинку), не може розглядатися як самостійна підстава для висновку про наявність порушеного права, оскільки інтерес у законності розподілу бюджетних коштів за програмою співфінансування, на відміну від інтересу безпосереднього учасника правовідносин з управління багатоквартирним будинком, має загальний, а не індивідуалізований характер і захищається іншими, передбаченими законом засобами громадського контролю, а не шляхом індивідуального оскарження конкретного процедурного положення Програми в адміністративному суді.
Оцінюючи буквальний зміст оспорюваного положення, суд не встановлює в ньому тих ознак, на які вказує позивач.
Суд погоджується з твердженням позивача про те, що поняття "загальні збори об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" відрізняється від "загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку".
Однак текст пункту 3 розділу Програми одночасно посилається на статтю 10 обох законів, що свідчить про застосування диференційованого підходу залежно від форми управління конкретним багатоквартирним будинком: для будинків, у яких створено об`єднання співвласників, належним документом є витяг з протоколу загальних зборів об`єднання - з урахуванням термінологічних змін, унесених Законом України № 3270-IX, - тоді як для будинків, де об`єднання не створено, належним документом є витяг з протоколу зборів співвласників, що проводяться в порядку статті 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".
Така редакція не вводить самостійної, не передбаченої законом категорії зборів як обов`язкової форми для об`єднань співвласників, а лише поєднує в одному реченні посилання на обидва законодавчі механізми, кожен з яких застосовується до власної категорії будинків. Спірний пункт не позбавляє позивача як співвласника об`єднання "Наш дім" права надавати відповідачу саме протоколи загальних зборів об`єднання на підставі статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".
Суд також враховує, що предметом доказування у справах про визнання нормативно-правового акта протиправним є не лише його формальна відповідність актам вищої юридичної сили, а й реальний, а не гіпотетичний негативний вплив оспорюваного положення на права, свободи чи інтереси позивача.
Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що відповідач відмовив у прийнятті протоколів загальних зборів ОСББ "Наш дім", посилаючись на їх невідповідність вимогам спірного пункту 3 Розділу "Порядок організації та проведення конкурсного відбору" Програми.
Таким чином, суд не вбачає порушень прав позивача як співвласника ОСББ "Наш дім" спірним рішенням відповідача.
Із самого тексту позовної заяви вбачається, що стверджуване порушення позивач формулює в умовному способі, зазначаючи про положення, якими "можуть бути порушені" його права, що вже саме по собі свідчить про відсутність установленого, конкретного факту порушення та є констатацією лише абстрактної можливості.
Перевіряючи довід позивача про те, що оспорюване положення нібито уможливлює прийняття головою правління об`єднання рішень про витрачання коштів без участі належної кількості співвласників, суд першої інстанції звернув увагу на те, що саме формулювання пункту 3 розділу Програми не регулює і не може регулювати порядок скликання загальних зборів, повідомлення їх учасників, визначення кворуму чи прийняття рішень такими зборами - ці питання вичерпно врегульовані статтею 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та статутом об`єднання як юридичної особи приватного права.
Відповідач, приймаючи від голови правління об`єднання заяву про участь у конкурсному відборі разом із доданим витягом з протоколу зборів, виконує суто перевірочну функцію щодо наявності формально оформленого документа встановленого зразка; він не наділений ні законом, ні самою Програмою повноваженнями здійснювати ревізію законності скликання та проведення зборів об`єднання, перевіряти кворум або давати оцінку добросовісності дій голови правління.
Таких повноважень не має і суд у межах цього спору, предметом якого є виключно нормативно-правовий акт органу місцевого самоврядування, а не рішення органу управління юридичної особи приватного права, оформлене протоколом.
За таких обставин по суті наведені позивачем доводи й подані ним докази - копії звернень до міського голови, відомості про обсяги фінансування за попередньою програмою у 2022-2024 роках, виписки з протоколів окремих зборів співвласників будинків, що входять до складу об`єднання, - стосуються не змісту оспорюваного нормативного положення, а конкретної практики його застосування третьою особою, а саме того, якими зборами і в якому порядку оформлювалася воля співвласників десяти будинків, що входять до складу об`єднання "Наш дім", на участь у конкурсному відборі та на витрачання коштів.
Це питання за своєю правовою природою є корпоративним спором, пов`язаним із діяльністю юридичної особи - непідприємницького товариства, і відповідно до статті 20 Господарського процесуального кодексу України підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.
Тобто позивач як співвласник ОСББ наділений правом оскаржити у порядку господарського судочинства рішення загальних зборів, оформлені протоколами, які, на його думку, порушують його права як співвласника.
Матеріали справи не містять доказів того, що позивач реалізував це право та звертався з відповідним позовом до господарського суду, як і доказів того, що відповідач коли-небудь відмовляв об`єднанню чи позивачу особисто в прийнятті документів з посиланням саме на оспорюваний пункт 3 розділу Програми.
Суд першої інстанції звернув окрему увагу на те, що наведені позивачем відомості про обсяги коштів, нібито незаконно витрачених об`єднанням "Наш дім" у 2023 та 2024 роках, а також копія звернення до міського голови і відповіді на нього від 13.10.2023 стосуються виконання Програми фінансової підтримки співвласників багатоквартирних будинків на 2022-2024 роки, затвердженої рішенням міської ради від 21.10.2021 № 343, тобто акта, який на момент звернення позивача до суду в цій справі вже втратив чинність у зв`язку із закінченням строку його дії та не є предметом цього спору.
Той факт, що звернення позивача до міського голови від 2023 року стосувалося застосування іншої, попередньої програми, ще раз підтверджує, що дійсний предмет його невдоволення - це не текст оспорюваного зараз положення Програми на 2025-2027 роки, прийнятої 19.12.2024, а практика діяльності об`єднання "Наш дім" протягом тривалого часу, яка існувала задовго до прийняття оспорюваного акта і не може свідчити про його протиправність.
Якщо позивач вважав бездіяльність відповідача щодо розгляду його звернення протиправною, належним способом захисту було б пред`явлення вимоги про визнання такої бездіяльності протиправною в порядку пункту 4 частини другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, чого позивачем в цій справі заявлено не було, а тому суд позбавлений процесуальної можливості надавати правову оцінку діям чи бездіяльності відповідача поза межами заявлених позовних вимог.
Отже, суд першої інстанції не вбачав підстав вважати, що відсутність у пункті 3 розділу Програми додаткового термінологічного уточнення, на необхідності якого наполягає позивач, могла б призвести до іншого по суті регулювання, оскільки навіть за умови викладення цього пункту в редакції, яку пропонує позивач, правова можливість об`єднання співвласників "Наш дім" брати участь у конкурсному відборі та порядок прийняття рішень його органами управління залишилися б незмінними, а визначальним для законності конкретних рішень про використання коштів, як і раніше, залишалося б дотримання вимог статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та статуту об`єднання під час проведення відповідних зборів, що перебуває поза межами регулювання, яке встановлює Програма.
Також, суд першої інстанції зауважив, що задоволення позову й визнання нечинним пункту 3 розділу Програми позбавило б усіх учасників міської громади (включно з позивачем) нормативної підстави для отримання муніципального співфінансування на умовах, визначених Програмою, тоді як стверджуване позивачем порушення, якщо воно й мало місце, походить не від тексту цього пункту, а від конкретних дій органу управління об`єднання при оформленні протоколів зборів.
Обраний позивачем спосіб захисту є явно непропорційним та не здатний призвести до відновлення будь-якого порушеного права позивача, натомість потенційно завдасть шкоди законним інтересам інших осіб, які розраховували на участь у Програмі.
Не заслуговують на увагу й доводи позивача про те, що формулювання оспорюваного пункту суперечить закону через невживання терміну "загальні збори об`єднання", оскільки, як зазначалося вище, відповідне положення Програми прямо відсилає до статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", який після змін, унесених Законом України № 3270-IX, послідовно іменує вищий орган управління об`єднання загальними зборами об`єднання.
Отже, словосполучення "загальні збори співвласників будинку", вжите в тексті Програми, у системному зв`язку з прямим посиланням на статтю 10 цього Закону, не може тлумачитися інакше, ніж як таке, що відсилає саме до загальних зборів об`єднання співвласників - вищого органу управління юридичної особи, учасником якої є позивач, а не до окремої, не передбаченої законом категорії зборів. Будь-яка термінологічна неточність, на яку вказує позивач, має суто редакційний характер і не створює юридичної невизначеності, здатної вплинути на обсяг прав позивача чи на законність процедури прийняття рішень об`єднанням.
Крім того, суд першої інстанції звернув увагу, що предметом цього позову є виключно конкретне положення пункту 3 розділу Програми, а не процедура її підготовки чи громадського обговорення в цілому та не питання про відповідність кола суб`єктів, на яких поширюється дія Програми, її первісному задуму, викладеному в розпорядчому акті про створення робочої групи. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог і підстав позову, суд не наділений повноваженнями з власної ініціативи виходити за ці межі та формулювати замість позивача нові підстави для визнання Програми протиправною, оскільки це суперечило б принципу диспозитивності адміністративного судочинства.
Окрім того, навіть якби суд дослідив зазначені документи, наведені позивачем обставини щодо розширення кола суб`єктів - отримувачів підтримки за Програмою - самі по собі не свідчать про порушення процедури прийняття рішення, оскільки поширення підтримки на всі форми управління багатоквартирним будинком повністю узгоджується з приписами статті 9 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" про рівність трьох форм такого управління і не потребує окремої, не передбаченої законом чи регламентом міської ради процедури громадського обговорення; рішення № 1379 ухвалене на пленарному засіданні п`ятдесят сьомої сесії міської ради восьмого скликання в порядку, визначеному статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", що позивачем не спростовано.
Питання фактичного використання коштів об`єднанням "Наш дім", яке намагався поставити позивач клопотанням про витребування оригіналів протоколів конкретних зборів та фінансової звітності об`єднання, не входять до предмета доказування в цій справі, межі якого визначаються змістом оспорюваного положення Програми та фактом наявності чи відсутності його суперечності закону, а не обставинами діяльності третьої особи як окремого суб`єкта права. Зазначені докази можуть набути доказового значення в межах окремого судового провадження за позовом про оскарження конкретних рішень загальних зборів об`єднання "Наш дім", якщо позивач звернеться з таким позовом до господарського суду, проте не в цій справі, предмет якої є іншим.
Суд першої інстанції повторно зазначив, що спір співвласника з об`єднанням або з органом його управління щодо законності рішень, оформлених протоколами загальних зборів, є спором корпоративного характеру, віднесеним до юрисдикції саме господарського суду, що має суттєве значення для розмежування предмета цього адміністративного спору від спору, який позивач фактично прагне порушити стосовно діяльності третьої особи.
Узагальнюючи наведене, суд першої інстанції зазначив, що задоволення позову про визнання нормативно-правового акта чи його окремого положення протиправним та нечинним у порядку статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України можливе лише за наявності сукупності двох умов: невідповідності оспорюваного положення актам вищої юридичної сили та доведеності того, що це положення порушує або реально загрожує порушенням прав, свобод чи інтересів позивача. У цій справі жодна з цих умов не знайшла свого підтвердження.
Оспорюваний пункт 3 розділу "Порядок організації та проведення конкурсного відбору" Програми фінансової підтримки співвласників багатоквартирних будинків на 2025-2027 роки текстуально й за змістом узгоджується зі статтею 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" та статтею 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" в редакції, чинній з урахуванням змін, унесених Законом України № 3270-IX від 14.07.2023, не встановлює окремої, не передбаченої законом категорії зборів та не позбавляє позивача чи об`єднання співвласників "Наш дім" права надавати відповідачу витяги саме із протоколів загальних зборів об`єднання. Відповідач, затвердивши Програму, діяв у межах компетенції, наданої йому пунктом 22 частини першої статті 26 та статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".
Позивач не довів настання реального порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів унаслідок дії оспорюваного положення: усі наведені ним обставини, а саме особливості скликання та оформлення конкретних зборів об`єднання, обсяги і напрями фактичного витрачання коштів об`єднанням, неотримання задовільної відповіді на звернення до міського голови, стосуються діяльності третьої особи - об`єднання співвласників "Наш дім" як окремої юридичної особи, спір з приводу законності рішень органів управління якої, оформлених протоколами загальних чи інших зборів, є корпоративним спором, що підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а не шляхом оскарження нормативно-правового акта органу місцевого самоврядування в адміністративному суді.
За таких обставин суд першої інстанції, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов переконання про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Щодо дотримання вимог ст.264 КАС України, колегія суддів зауважує, що як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції, при новому розгляді справи, дотримано процедуру призначення та порядку розгляду даної категорії справи.
Щодо суті спору колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII, до повноважень органів місцевого самоврядування належать, зокрема, затвердження та виконання місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, участь у розробленні та виконанні відповідних державних і регіональних програм.
Як встановлено судом, 19.12.2024 на п`ятдесят сьомій сесії міським головою Звягельської міської ради восьмого скликання прийнято рішення № 1379 «Про затвердження Програми фінансової підтримки співвласників багатоквартирних будинків на 2025-2027 роки» (далі - Програма).
Програма розроблена з урахуванням Законів України: «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
Метою Програми є зниження фінансового навантаження на власників багатоквартирного житлового фонду при проведенні капітальних ремонтів спільних елементів багатоквартирних житлових будинків.
Засоби розв`язання проблеми за умовами Програми - це підтримка населення громади, яка сприятиме підвищенню рівня обізнаності жителів міста щодо діяльності ОСББ, дозволить залучати кошти мешканців, які створили ОСББ та виявили бажання взяти участь у співфінансуванні проєктів на умовах: 5-30% - кошти мешканців від загальної вартості проекту та 95-70% - кошти міської територіальної громади (далі співфінансування), що реалізуються відповідно до Програми, що сприятиме покращенню умов їх проживання.
За умовами Програми до засобів розв`язання проблеми відноситься те, що Звягільська міська рада може надавати підтримку тим ОСББ, які самі ініціювали проведення ремонтів та згідно рішення загальних зборів готові на співфінансування. Допомогу в реалізації ремонту багатоквартирного житлового будинку може отримати управитель/ кожне ОСББ міста Звягіль, яке є юридичною адресою об`єднання.
Тобто, за умовами Програми підтримка міської ради за вказаною вище Програмою надається об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків, які є юридичною особою так і співвласникам багатоквартирних будинків.
Згідно з п.3 Розділу «Порядок організації та проведення конкурсного відбору» Програми в заяві зазначається сума дольової участі, яку гарантують забезпечити співвласники будинку. До заяви на отримання співфінансування мають бути додані, зокрема:
1) витяг з протоколу загальних зборів співвласників будинку відповідно до ст. 10 Законів України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (на які були запрошені / присутні депутати), де було прийнято рішення про готовність взяти участь у спільному фінансуванні робіт та визначення уповноваженої особи на представлення проєкту, ведення перемовин та підписання Угоди про дольову участь у співфінансуванні робіт.
Тобто, за умовами спірного пункту 3 Розділу «Порядок організації та проведення конкурсного відбору» Програми до заяви на отримання співфінансування має бути додано зокрема витяг з протоколу загальних зборів співвласників будинку відповідно до статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».
В свою чергу, відповідно до ст.1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29 листопада 2001 року № 2866-III об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.
Як передбачено ст.6 Закону України № 2866-III об`єднання може бути створено лише власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (багатоквартирних будинках).
Згідно з ст.10 Закону України № 2866-III органами управління об`єднання є загальні збори об`єднання, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Загальні збори скликаються та проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів з урахуванням положень цієї статті. Ініціатором загальних зборів є правління об`єднання або ініціативна група, яка складається не менш як з трьох власників квартир або нежитлових приміщень.
Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів об`єднання доводяться до відома співвласників ініціатором загальних зборів у порядку, визначеному частиною двадцять шостою статті 6 цього Закону, або в іншому порядку, визначеному загальними зборами об`єднання.
Співвласники мають право знайомитися з рішеннями (протоколами) загальних зборів, затвердженими такими рішеннями документами та робити з них копії. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку.
Для керівництва поточною діяльністю об`єднання обирається правління. Правління має право приймати рішення з питань діяльності об`єднання, визначених статутом.
Правління є виконавчим органом об`єднання і підзвітне загальним зборам.
Відповідно до ст.12 Закону України № 2866-III управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління.
Порядок обрання та відкликання членів правління, їх кількісний склад та строки обрання встановлюються загальними зборами.
За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації.
Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання.
Отже, за приписами Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» № 2866-III у разі створення юридичної особи ОСББ, вищим органом управління об`єднання є загальні збори об`єднання. Відповідно рішення приймаються загальними зборами співвласників ОСББ.
Також, згідно з ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна. Співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.
Відповідно до ст.9 Закону України № 417-VIII управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).
Згідно з ст.10 Закону України № 417-VIII співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів та прийняття відповідних рішень здійснюються згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.
Ініціатором зборів співвласників є ініціативна група, яка складається не менш як із трьох власників квартир або нежитлових приміщень, або управитель, обраний відповідно до цього Закону.
Збори співвласників веде голова зборів. Рішення про обрання голови зборів приймається більшістю голосів присутніх співвласників (їх представників), крім тих, які беруть участь у зборах дистанційно з використанням технічних засобів електронних комунікацій у режимі відеоконференції. При прийнятті такого рішення кожний присутній співвласник (його представник) має один голос незалежно від кількості та площі квартир або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.
Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 75 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень відповідної групи (під`їзд, секція багатоквартирного будинку тощо). Якщо одна особа є власником квартир (квартири) та/або нежитлових приміщень, загальна площа яких становить 50 або більше відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень відповідної групи (під`їзду, секції багатоквартирного будинку тощо), рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більш як 75 відсотків загальної кількості власників усіх квартир та нежитлових приміщень відповідної групи (під`їзду, секції багатоквартирного будинку тощо).
Протокол зборів співвласників з питань, зазначених у пунктах 2 і 3 частини другої цієї статті, складається не менш як у двох примірниках, один з яких зберігається в управителя, а другий передається на зберігання до виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради за місцем розташування багатоквартирного будинку, який розміщує резолютивну частину рішення, прийнятого зборами співвласників, на своєму офіційному веб-сайті.
Тобто, приписи Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» Закону № 417-VIII регулюють правовідносини щодо управління майном у багатоквартирному будинку, в якому не створено ОСББ. У такому випадку за приписами закону, управління майном здійснюється співвласниками і, відповідно, співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах співвласників багатоквартирного будинку. У разі якщо утворено ОСББ, проведення зборів регулюється Законом № 2866-III.
Отже, суд першої інстанції вірно вказав, що за статтею 10 Закону № 2866-III проводяться загальні збори об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (багатоквартирних будинках), за результатами яких оформлюються рішення у вигляді протоколу загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (багатоквартирних будинках) та за статтею 10 Закону № 417-VIII проводяться загальні збори співвласників багатоквартирного будинку, за результатами яких оформлюються рішення у вигляді протоколу загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку.
В межах даних норм та пункту 3 Розділу «Порядок організації та проведення конкурсного відбору» Програми, визначено необхідність подання протоколу загальних зборів об`єднання співвласників, у разі якщо ОСББ створено та протоколу загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, у разі якщо ОСББ не створено.
Також, суд першої інстанції вірно зауважив, що твердження позивача про те, що «загальні збори об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» відрізняються від «загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку» є різними поняттями, оскільки фактично визначаються в межах різних нормативно-правових актів.
Разом з цим, поняття зазначене в п.3 Розділу «Порядок організації та проведення конкурсного відбору» Програми - "витяг з протоколу загальних зборів співвласників будинку" є фактично універсальним (узагальненим) формулюванням з безпосередньою відсилкою до ст.10 Закону України № 2866-III та ст.10 Закону України № 417-VIII.
Тобто, відповідач, формуючи даний пункт, фактично узагальнив поняття з різних нормативно правових актів з безпосередньою їх відповідністю самим Законам (№ 2866-III, № 417-VIII).
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що даний виклад пункту 3 Розділу «Порядок організації та проведення конкурсного відбору» Програми фактично відповідає вимогам відповідних нормативно-правових актів і містить належний рівень правової визначеності.
В свою чергу, щодо доводів апелянта в частині судового тлумачення оспорюваного порядку (в оскаржуваній частині), колегія суддів зазначає, що вимоги ст.264 КАС України передбачають встановлення законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів владних повноважень.
Тобто, суд перевіряє відповідність пункту 3 Розділу «Порядок організації та проведення конкурсного відбору» на відповідність Закону України № 2866-III та Закону України № 417-VIII (в межах даних правовідносин).
З урахуванням вказаного, та зазначеного вище, суди дійшли висновку про їх відповідність та законність, оскільки загальні збори об`єднання співвласників, у разі якщо ОСББ створено та загальні зборів співвласників багатоквартирного будинку, у разі якщо ОСББ не створено, мають діяти відповідно до вимог Закону, а не створювати документ, який суперечить вимогам законодавства і може вплинути на права позивача (як вважає сам позивач).
Крім того, відповідно до ст.10, 14 Закону України № 2866-III рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку. Спори щодо здійснення прав співвласників вирішуються за згодою сторін або в судовому порядку.
Тобто, як вірно вказав суду першої інстанції, позивач, як співвласник ОСББ наділений правом оскаржити у порядку господарського судочинства рішення загальних зборів, оформлені протоколами, які, на його думку, порушують його права як співвласника та не відповідають вимогам законодавства (навіть надані ОСББ "Наш дім" в межах Програми фінансової підтримки співвласників багатоквартирних будинків на 2025-2027 роки).
Щодо доводів апелянта в частині якості нормативного акту, колегія суддів зазначає, що в даному випадку, п.3 Розділу «Порядок організації та проведення конкурсного відбору» Програми фінансової підтримки співвласників багатоквартирних будинків на 2025-2027 роки хоча й має узагальнене поняття "витяг з протоколу загальних зборів співвласників будинку" однак в сукупності вся норма, а саме з посиланням на ст.10 Закону України № 2866-III та ст.10 Закону України № 417-VIII, відповідає законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили.
Крім того, в даному аспекті необхідно врахувати й необхідність дотримання принципу пропорційності - справедливого балансу між інтересами всіх співвласників багатоквартирних будинків, та індивідуальними інтересами одного зі співвласників - позивача.
Фактично визнання нечинним пункту 3 розділу «Порядок організації та проведення конкурсного відбору» Програми позбавило б усіх учасників міської громади (включно з позивачем) нормативної підстави для отримання муніципального співфінансування на умовах, визначених Програмою та нівелювало преференцію тих хто вже скористався умовами Програми на законних підставах.
Тобто, як вірно зауважив суд першої інстанції, обраний позивачем спосіб захисту є явно непропорційним та не здатний призвести до відновлення будь-якого порушеного права позивача, натомість потенційно завдасть шкоди законним інтересам інших осіб, які розраховували на участь у Програмі.
Щодо доводів апелянта в частині внутрішньої суперечності рішення, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не суперечив своїм висновкам, а фактично вказував, що порядок прийняття протоколу в межах Закону України № 2866-III та Закону України № 417-VIII є різним, має різні назви. В свою чергу, пункту 3 розділу «Порядок організації та проведення конкурсного відбору» Програми передбачає узагальнену назву вказаного рішення співвласників багатоквартирного будинку, а тому вказаний довід не знайшов свого підтвердження.
Щодо доводів апелянта в частині застосування стандарту доказування та виходу за межі предмета спору, колегія суддів зазначає, що в цілому висновки суду першої інстанції в частині вказаних доводів є лише додатковими роз`ясненнями суду першої інстанції в межах зазначених позивачем доводів (як в заявах, позовній заяві так інших документах, так і в засіданнях), а тому доводи апелянта в цій частині не впливають на загальний висновок суду першої інстанції.
Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апеляційна скарга позивача не містить.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо відмови у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 червня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий | | | Драчук Т. О.
Судді | | | Смілянець Е. С.    Полотнянко Ю.П.