Справа № 211/13675/25
Провадження № 1-кп/211/806/26
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
секретаря - ОСОБА_2 
за участю прокурора- ОСОБА_3 
захисника ОСОБА_4 
обвинуваченого – ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу кримінальне провадження №12025041720000888 від 12.08.2025 року за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянин України, військовослужбовець водій відділення штабних машин взводу штабних машин роти штабних машин батальйону зв`язку військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», одружений, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
08.06.2025 в денний час доби, не раніше 16:50 годин ОСОБА_5 перебував в салоні рейсового автобуса сполученням «Кривий Ріг - Дніпро», який знаходився на платформі №1 автовокзалу «Центральний» по вулиці Дніпровське шосе, будинок 1 в Довгинцівському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, де на місці №7 вказаного автобусу побачив речі, залишені ОСОБА_6 , серед яких був мобільний телефон марки «VIVO YS3s» модель «V2058», що належить останній. В подальшому, в період часу з 16:50 до 17:00 годин цього ж дня у ОСОБА_5 раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна.
Так, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел та єдину мету, спрямовані на таємне викрадення чужого майна і звернення його на власну користь, діючи повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди власнику майна ОСОБА_6 , та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, впевнившись, в тому, що його дії носять таємний характер, скориставшись відсутністю свідків та очевидців, діючи в умовах воєнного стану, запровадженого на території України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України №2102-IX від 24.02.2022 (зі змінами), перебуваючи біля місця №7 в салоні рейсового автобуса сполученням «Кривий Ріг - Дніпро», який знаходився на платформі №1 автовокзалу «Центральний» по вулиці Дніпровське шосе, будинок 1 в Довгинцівському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, серед залишених речей ОСОБА_6 на зазначеному місці, шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон марки «VIVO Y53s», модель «V2058», в корпусі: «яскраво радужний», технічні характеристики: ROM 128 Gb, RAM 6 Gb, IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , S/N НОМЕР_4 , вартість якого складає 4250 гривень 67 копійок, та розуміючи, що потерпілою будуть вживатись заходи з пошуку зазначеного мобільного телефону, після фактичного заволодіння мобільним телефоном, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, знаходячись в автобусі, вимкнув викрадений пристрій, чим вжив заходів, спрямованих на приховування щойно вчиненого злочину, унеможливлення його відстеження та повну реалізацію свого умислу на таємне викрадення чужого майна.
Після завершення поїздки зазначеним рейсом, по прибуттю до автовокзалу м. Дніпра, утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_5 покинув зазначений автобус, тобто місце скоєння кримінального правопорушення, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 4250 гривень 67 копійок (чотири тисячі двісті п`ятдесят гривень 67 копійок).
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину визнав повністю, та пояснив, що 08.06.2025 року перебував в рейсовому автобусі в м. Кривому Розі на Автовокзалі, де побачив на сидінні мобільний телефон, який взяв в руки та тримав його в руках, чекав, що хтось буде його шукати, а потім поклав до рюкзаку. Телефон залишив при собі, з думкою, що коли приїде у відпустку мобільний телефон поверне. В скоєному щиро розкаюється, телефон повернуто, просить суворо не карати.
Суд, враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у повному обсязі, щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та вказані обставини ніким не оспорюються, а його свідчення дають достатні підстави не сумніватися у добровільності позиції, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, вважає необхідним визнати недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежити обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів та документів, що стосуються речових доказів, експертизу, що характеризують його особу.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
Вирішуючи питання про міру покарання, суд виходить із положень ст.65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним та щиро покаявся в скоєному, раніше не судимий, є військовослужбовцем, одружений, на утриманні малолітня дитина, позитивно характеризується за місцем служби та проживання, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не знаходиться.
Обвинувачений ОСОБА_5 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України та є осудним.
Обставиною, що пом`якшує покарання у відповідності до ст.. 66 КК України є щире каяття. Обставиню, передбачених ст. 67 КК України, що б обтяжували покарання судом не встановлено.
З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі. Однак вважає можливим звільнити від відбування призначеного покарання на підставі ст..75, з покладанням обов`язків згідно ст..76 КК України. Таке покарання на думку суду є справедливим, та у розумінні ст.50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід не обирався. Судові витрати відсутні. Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст..100 УПК України. Цивільний позов не заявлений. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, - УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України та призначити йому покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі.
Згідно ст. ст. 75, 76 КК України обвинуваченого від відбуття покарання звільнити з випробуванням із іспитовим строком на 1 (один) рік, зобов`язавши його періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти його про зміну місця проживання.
Речові докази - мобільний телефон марки «VIVO Y53s», модель «V2058», в корпусі: «яскраво радужний», переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , вважати повернутим.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку.
Відповідно до ч.2 ст.349 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. 

Суддя: | | ОСОБА_1