Справа № 713/1215/26 
Провадження №2/713/809/26 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

10.09.2026 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибича І.А., з участю секретаря судових засідань Паучек Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Струць Тетяна Ігорівна, до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні за вимогою іншого власника, - 
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача.
Позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Струць Т.І., звернувся в суд із позовною заявою про припинення права власності на частку у спільному майні за вимогою іншого власника до відповідача ОСОБА_2 . 
Просить припинити право власності ОСОБА_2 на 1/7 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/7 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 
Свої позовні вимоги обґрунтували наступним.
Житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 є об`єктом спільної часткової власності. Правовий режим спірного майна та склад співвласників встановлено рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 27.02.2019 року у справі №713/2306/18, яким: визнано за ОСОБА_1 право власності на 3/7 частини житлового будинку; визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/7 частину житлового будинку. З метою врегулювання правового режиму спірного майна, інші співвласники — ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 уклали з ОСОБА_1 договір дарування від 31.03.2026 року, за яким передали йому належні їм частки у праві власності на житловий будинок. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_1 набув право власності ще на 3/7 частки будинку. Таким чином, станом на момент звернення до суду ОСОБА_1 є власником 6/7 часток житлового будинку, тоді як ОСОБА_2 належить лише 1/7 частка у праві спільної часткової власності. 
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на 6/7 часток будинку зареєстровано у встановленому законом порядку, є основним співвласником майна. ОСОБА_2 у спірному будинку не проживає, не зареєстрований, участі в утриманні житлового будинку та господарських споруд не бере, витрат на утримання майна не несе, зв`язок з ним відсутній, його фактичне місце проживання невідоме.
Зазначив, що фактично здійснює повне володіння та користування спірним майном, забезпечує його утримання, ремонт та сплату всіх необхідних платежів. Відповідно до звіту про оцінку майна, ринкова вартість житлового будинку загальною площею 69,40 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , становить 545700,00 грн. Вартість 1/7 частки у праві власності на вказаний об`єкт нерухомого майна становить 77957,14 грн. З огляду на технічні характеристики житлового будинку (єдиний об`єкт нерухомості, спільні приміщення, відсутність можливості ізольованого користування), поділ будинку в натурі є неможливим. Крім того, незначний розмір частки ОСОБА_2 (1/7) об`єктивно унеможливлює її самостійне використання за призначенням, а спільне користування майном є неможливим у зв`язку з відсутністю фактичного контакту та участі ОСОБА_2 у користуванні майном. Припинення права власності ОСОБА_2 на зазначену частку не завдасть істотної шкоди його інтересам, оскільки він не використовує спірне майно, не проживає у ньому та має інше місце проживання.
Заяви (клопотання) учасників справи.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 не з`явились. До початку розгляду справи від представника позивачки ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, не заперечує щодо заочного порядку розгляду справи. 
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача суду не надано, відзив не надано, а тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності.
Процесуальні дії у справі.
На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступного.
В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . 
На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 
В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Судом встановлено, що рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 27.02.2019 року позов неповнолітнього ОСОБА_1 – задоволено частково. Визнано за неповнолітнім ОСОБА_1 , право власності на спадкове майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , а саме на 3/7 часток житлового будинку з відповідною часткою належних до нього господарських будівель та споруд, що розташований по АДРЕСА_1 . Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 , право власності на 1/7 ідеальну частку житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , майна колишнього колгоспного двору, що підтверджується його копією. 
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав №464289218 від 16.02.2026 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником 3/7 частки житлового будинку з відповідною часткою належних до нього господарських будівель та споруд, що розташований по АДРЕСА_1 . Документи, подані для державної реєстрації: рішення суду по справі №713/2306/18 від 27.02.2019 року, Вижницький районний суд. Вид спільної власності: спільна часткова
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав №470609872 від 31.03.2026 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником 3/7 частки житлового будинку з відповідною часткою належних до нього господарських будівель та споруд, що розташований по АДРЕСА_1 . Документи, подані для державної реєстрації: договір дарування, серія та номер: НКК754941, НКК754942, реєстраційний №249, виданий 31.03.2026, видавник: Штефюк Н.В., приватний нотаріус Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області. Вид спільної власності: спільна часткова. 
З копії технічного паспорту вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 загальною площею 69.4 кв.м., житловою площею 40.9 кв.м. 
Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості вбачається, ринкова вартість житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 2026 року становить 545700,00 грн. 
Таким чином позивачу ОСОБА_1 на праві власності належать 6/7 частки спірного будинку, а відповідачу ОСОБА_2 - 1/7 частка.
Вирішуючи позовні вимоги про припинення права власності на частку у спільному майні за вимогою іншого власника, суд застосовує такі норми права.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
У ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За змістом ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України).
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Відповідно до ст. 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
Згідно зі ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників передбачено у ст.365 ЦК України, якою визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Тобто ст.365 ЦК України передбачає реалізацію права співвласників на припинення права власності одного із співвласників на його частку в спільному майні за наявності будь-якої з передбачених частиною першою цієї статті підстав, які є самостійними, але можуть бути застосовані за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
З огляду на викладене, при вирішенні позову, пред`явленого на підставі ст.365 ЦК України, визначальним для прийняття судом рішення є встановлення обставини про те, що припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників не завдасть шкоди особі, право власності на частку якої припиняється, а визначення істотності шкоди, яка може бути завдана співвласнику, право якого припиняється, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном.
Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17, у постановах Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 344/120/16-ц, від 11 грудня 2023 року у справі № 442/7979/21.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2024 року у справі № 671/1543/21 дійшов висновку, що право відповідача на частку у спільному майні підлягає припиненню за умови доведення наявності підстав, передбачених частинами першою та другою ст.365 ЦК України, для припинення права на таку частку.
Верховний Суд України у постанові від 13.01.2016 у справі №6-2925цс15 вказував, що у справі за позовом одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачеві частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі; чи сплачують інші співвласники, які володіють та користуються майном, матеріальну компенсацію позивачеві за таке володіння та користування відповідно до ч. 3 ст.358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію у рахунок визнання за ними права власності на спільне майно, та чи не становитиме це для них надмірний тягар. У цій справі також було заявлено вимогу про визнання права власності.
Отже, у справі, яка розглядається, для припинення права на частку у спільному майні на підставі позову іншого співвласника необхідно, щоб позивач довів наявність хоча б однієї з обставин, передбачених п.п. 1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України, тобто чи є частка відповідача незначною і чи може бути виділена в натурі, або річ є неподільною, або спільне володіння і користування майном є неможливим, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників, а також факт попереднього внесення позивачем вартості відповідних часток на депозитний рахунок суду.
Позивач звертаючись з даним позовом до суду послався на положення ст.365 ЦК України, просить припинити право власності відповідача на 1/7 частку спірного будинку, стягнувши з нього на користь відповідача вартість цієї частки, оскільки виділ частки відповідача ОСОБА_2 у натурі є неможливий, припинення права на частку не завдасть істотної шкоди правам та інтересам останнього, оскільки останній не зареєстрований та не проживає у спірному будинку, не виявляє до даної нерухомості інтересу. 
У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Положеннями частини третьої статті 12 та частин першої статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Поняття «незначна частка» є оціночним, тому при вирішенні спору в судовому порядку суд враховує співвідношення вартості всього майна, часток кожного, тощо.
Надаючи оцінку наданим позивачем та безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказам судом встановлено, що:
житловий будинок із господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом спільної часткової власності.
Правовий режим спірного майна та склад його співвласників встановлено рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 27.02.2019 року у справі № 713/2306/18, яким визнано за ОСОБА_1 право власності на 3/7 частини житлового будинку, а за ОСОБА_2 — право власності на 1/7 частину житлового будинку.
З метою врегулювання правового режиму спірного майна інші співвласники — ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 — уклали зі ОСОБА_1 договір дарування від 31.03.2026 року, відповідно до якого передали йому належні їм частки у праві власності на житловий будинок. ОСОБА_1 набув право власності ще на 3/7 частки житлового будинку.
Таким чином, станом на момент звернення до суду ОСОБА_1 є власником 6/7 часток житлового будинку, відповідач ОСОБА_2 є власником 1/7 частки у праві спільної часткової власності, тобто частка останнього є незначною і не може бути виділена в натурі.
ОСОБА_2 у спірному будинку не зареєстрований та не проживає, відповідно до звіту про оцінку майна ринкова вартість житлового будинку загальною площею 69,40 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , становить 545700,00 грн. Вартість 1/7 частки у праві власності на зазначений об`єкт нерухомого майна становить 77957,14 грн.
Позивачем попередньо внесено вартість 1/7 частки, яка згідно довідки про оціночну вартість становить 77957,14 грн. на депозитний рахунок суду.
Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами у справі доказів суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню. 
Також суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.09.2024 у справі №671/1543/21 про те, що за умови доведення наявності підстав, передбачених ч.ч.1, 2 ст.365 ЦК України, для припинення права на частку у спільному майні, право відповідача на таку частку підлягає припиненню. З метою уникнення ситуації правової невизначеності, недопущення спору при проведенні державної реєстрації права власності за позивачем судам доцільно задовольняти одночасно з вимогою про припинення права власності на частку у спільному майні й заявлену вимогу про визнання права власності на неї за співвласником, який попередньо вніс на депозитний рахунок вартість спірної частки.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в сумі 1331,20 грн. 
Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.15, 16, 183, 355, 358, 365, 370, 372 ЦК України, ст.ст.4, 5, 12, 13, 76-82, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, Суд,-
УХВАЛИВ :
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/7 частку житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . 
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/7 частку житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . 
В якості компенсації 1/7 частки житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , виплатити ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 77957 (Сімдесят сім тисяч гривень дев`ятсот п`ятдесят сім) гривень 14 (Чотирнадцять) копійок, які внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунок Вижницького районного суду Чернівецької області: UA548201720355279001000008745, отримувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області, код отримувача 26311401, банк отримувача Державна казначейська служба України, м.Київ, згідно платіжної інструкції №М46К-ХМ46-КН82-С1М8 від 01.05.2026.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 1331 (Одну тисячу триста тридцять одну) гривню 20 (Двадцять) копійок. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП – НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 . 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП – НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 . 
Суддя Іван КИБИЧ