ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року | м. Львів | Справа № 260/8497/24 пров. № А/857/26960/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді Кузьмича С. М.,
суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2026 року (постановлену головуючим – суддею Іванчулинець Д.В. у м. Ужгороді) про змiну способу чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення у справі № 260/8497/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_2 пенсії з 01.02.2023 на підставі оновленої довідки за № ПМ/2023 ХР18466 від 27.11.2024 року про розмір грошового забезпечення складеної ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 01.01.2023 року з урахуванням грошового забезпечення, визначеного в указаній довідці, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням індексації. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.02.2023 на підставі оновленої довідки за № ПМ/2023ХР 18466 від 27.11.2024 про розмір грошового забезпечення складеної ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 01.01.2023 урахуванням грошового забезпечення, визначеного в указаній довідці та відповідно до ст.ст. 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», від 09.04.1992 № 2262-ХІІІ без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням індексації.
Рішення суду набрало законної сили 07.02.2025.
26.03.2026 позивач подав до Закарпатського окружного адміністративного суду заяву про зміну способу та порядку виконання рішення, в якій просить змінити спосіб виконання рішення в даній справі із зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату пенсії на стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_2 нарахованої пенсії та виплати заборгованості у сумі 225392,04 грн.
Подану заяву аргументував тим, що нарахована на виконання рішення суду від 08 січня 2025 року пенсія у сумі 225392,04 грн, залишається невиплаченою по теперішній час, що порушує принцип обов`язковості виконання судового рішення.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.04.2026 заяву позивача про зміну способу та порядку виконання судового рішення в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Змінено спосіб і порядок виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 у справі №260/8497,24 в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити обчислення та перерахунок з 01.02.2023 основного розміру пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №ПМ/2023 ХР18466 від 27.11.2024 року складеної ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 01.01.2023, що підлягає врахуванню для перерахунку пенсії ОСОБА_2 , відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням індексації на: стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_2 заборгованість нарахованої та невиплаченої суми пенсійних виплат у розмірі 225392,04 грн.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що зміна способу виконання рішення суду, в даному випадку, не є створенням нового грошового зобов`язання, оскільки сума заборгованості чітко визначена та нарахована безпосередньо відповідачем. Натомість застосування такого процесуального механізму покликане забезпечити ефективне поновлення прав пенсіонера на отримання нарахованої суми пенсії.
Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційні скарзі покликаються на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні заяви.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю відсутні.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з наступних підстав.
Положенням ч. 1 ст. 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно з частинами 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані статтею 378 КАС України.
Положеннями абзацу 1 ч. 1 ст. 378 КАС України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Згідно з ч. 3 ст. 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Водночас, з 19.12.2024 положення ч. 3 ст. 378 КАС України на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21.11.2024 №4094-IX (далі - Закон №4094-IX) були доповнені абзацом другим такого змісту: «Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.». 
Тобто, ця норма встановлює самостійну та достатню підставу для зміни способу виконання після двомісячного строку невиконання рішення про пенсійні виплати.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 28.10.2025 у справі № 380/7706/22, який враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.02.2023 на підставі оновленої довідки за № ПМ/2023ХР 18466 від 27.11.2024 про розмір грошового забезпечення складеної ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 01.01.2023 урахуванням грошового забезпечення, визначеного в указаній довідці та відповідно до ст.ст. 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», від 09.04.1992 № 2262-ХІІІ без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням індексації, яке набрало законної сили 07.02.2025.
На виконання вказаного судового рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснило з 01.02.2023 перерахунок пенсії позивача. Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №1968-2138/В-02/8-0700/25 від 12.05.2025 нарахована різниця в пенсії за минулий час (з урахуванням виплачених сум) становить – 225392,04 грн. 
Позивач стверджує, що перераховану на виконання рішення суду різницю Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області станом на момент звернення до суду з цією заявою не виплатило. Відповідач вказану обставину не заперечує, жодних доказів на її спростування суду не надав.
Відтак, судове рішення не є виконаним у повному обсязі з дня набрання законної сили судовим рішенням.
Зважаючи на те, що відповідач/боржник, який є суб`єктом владних повноважень, протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду у цій справі не виконав судове рішення в частині виплати нарахованої пенсії, суд першої інстанції правильно виснував, що з урахуванням положень абзацу 2 ч. 3 ст. 378 КАС України необхідно змінити спосіб і порядок виконання рішення суду шляхом стягнення з відповідача/боржника цих пенсійних виплат на користь позивача.
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Щодо інших доводів, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2026 року у справі № 260/8497/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя | | С. М. Кузьмич
судді | | А. Р. Курилець
| | О. І. Мікула