Провадження № 2/712/360/26
Справа № 712/10497/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді – ПИРОЖЕНКО С.А.
при секретарі – ШЕВЧЕНКО О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Черкаської обласної прокуратури (адреса: м. Черкаси, бул. Шевченка 286), Державної казначейської служби України (адреса: м. Київ, вул. Бастіонна 6) про відшкодування шкоди, завданої особі незаконними діями органами досудового розслідування та прокуратури, 
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, завданої особі незаконними діями органами досудового розслідування та прокуратури, посилаючись на те, що 18.12.2015 року слідчим відділом прокуратури Черкаської області розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 42015250000000354 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, в межах якого 31.03.2016 року слідчим в ОВС слідчого відділу прокуратури Черкаської області Слюсар І.О. вручено позивачу, ОСОБА_2 , повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, та його затримано в порядку ст. 208 КПК України. Повідомлення про підозру було погоджене прокурором відділу прокуратури Черкаської області Макаренко А.І. 
Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.04.2016 року в справі № 711/3193/16 відносно ОСОБА_2 обрано запобіжний захід домашній арешт цілодобово, яка залишена в силі ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 18.04.2016 року.
Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.04.2016 року в справі № 711/3192/16 ОСОБА_2 відсторонено від посади завідувача сектора відділу персоналу Черкаського інституту пожежної безпеки строком на 2 місяці до 05.06.2016 року і дія цього запобіжного заходу продовжувалася судом під час судового розгляду до 04.10.2016 року.
Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.04.2016 року в справі № 711/3323/16 накладено арешт на належний ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_1 . 
29.04.2016 року відносно ОСОБА_2 змінена підозра на ч.2 ст. 369-2 КК України, повідомлено про завершення досудового розслідування та вручено обвинувальний акт. 
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.05.2016 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту по 31.07.2016 року (справа №712/5384/16).
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.06.2016 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту по 30.08.2016 року (справа №712/5384/16). 
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.08.2016 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту по 04.10.2016 року (справа №712/5384/16). 
Отже, позивач фактично не міг перебувати на робочому місці та не отримував заробітну плату з 31.03.2016 року по 04.10.2016 року. 
Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.03.2017 року в справі №712/5384/16 ОСОБА_2 визнано невинуватим та виправдано у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України. 
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 01.10.2020 року вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.03.2017 року за апеляцією прокурора Трегубова Є.І. скасовано і призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції. 
Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.01.2023 року в справі №712/5384/16 ОСОБА_2 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України. 
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 02.12.2024 року вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2023 року щодо ОСОБА_2 за апеляцією сторони захисту змінено, виключивши з мотивувальної частини вироку посилання на показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовлено. В іншій частині виправдувальний вирок залишено без змін. 
Станом на момент подачі даного позову інформації про оскарження вказаних вище вироку від 23.01.2023 року та ухвали Черкаського апеляційного суду від 02.12.2024 року в справі №712/5384/16 не надходило, строки касаційного оскарження цих судових рішень збігли.
Отже, позивач, перебував під слідством та судом з 31.03.2016 року (дата повідомлення про підозру) по 02.12.2024 року (дата набрання вироком суду законної сили), тобто 96 повних місяців і 2 дні. 
Вказує, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності позивачу заподіяно моральну шкоду, право на відшкодування якої він набув на підставі виправдувального вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.01.2023 року, який набрав законної сили на підставі ухвали Черкаського апеляційного суду від 02.12.2024 року. 
Під час кримінального переслідування органами досудового слідства, прокуратури порушено проголошенні ст.ст. 29, 30, 33, 41 Конституції України права позивача на свободу та особисту недоторканність, гарантії недоторканості житла, його права на свободу пересування, на вільний вибір місця проживання, на вільне залишення території України. В наслідок розпочатої кримінальної справи та обвинуваченням у вчиненні тяжкого злочину, затриманням, триманням під цілодобовим домашнім арештом і в подальшому знаходження під процесуальними обмеженнями, пов`язаними із забороною на залишати місця проживання, тривалої правової боротьби для доведення своєї невинуватості, реальної загрози бути засудженим до покарання у вигляді позбавлення волі через невизнання вини у вчиненні інкримінованого злочину, позивач пережив душевні страждання, внаслідок яких йому заподіяно моральну шкоду.
Позивач 96 повних місяців і 2 дні (8 років та 8 місяців) піддавався незаконному кримінальному переслідуванню, яке полягало у незаконному повідомленні йому про підозру в тяжкому злочині, відстороненні його від посади, обранні йому запобіжного заходу, накладенні арешту на його майно, здійсненні відносно нього негласних слідчих розшукових дій. Під час судового провадження він приймав участь у чисельних судових засіданнях (понад 50). Внаслідок вище викладеного позивач зазнав тяжких вимушених змін у своєму житті, в родині, на роботі, в суспільних стосунках, зниження свого престижу та репутації перед сусідами, знайомими, колегами по роботі, адже він працює у навчальному закладі. Незаконне кримінальне переслідування спричинило позивачу значних моральних та фізичних страждань, що мало вплив на загальний стан здоров`я, призвело до порушення уставленого способу життя, необхідності вжиття додаткових заходів для підтримання нормального способу життя для себе та родини, оплати значних витрат на правову допомогу. 
Виходячи з часу, протягом якого позивач перебував під слідством та судом - з 31.03.2016 року по 02.12.2024 року, що становить 96 місяців та 2 дні, гарантований законодавством України мінімальний розмір шкоди становить 768 533 грн. з розрахунку розміру мінімальної заробітної плати станом на момент подачі позову в розмірі 8 000 грн. (96*8000 + 8000/30*2 дні).
За час відсторонення від посади та у зв`язку із перебуванням під цілодобовим домашнім арештом позивач не отримував заробітну плату за період з 31.03.2016 року по 04.10.2016 року, яка становить всього 20 677,51 грн., що є збитками - заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій.
Окрім того, позивачу під час перебування під слідством та судом також надана юридична допомога у кримінальному провадженні №42015250000000354 від 18.12.2015 року. Загальна вартість робіт адвоката, які сплачені позивачем і які підлягають оплаті позивачем зв`язку з наданням йому професійної правничої допомоги складає 124 000 грн., які вже сплачені (30000 + 24000 + 6000 + 24000 + 40000) та 91 191,00 грн., які підлягають сплаті під відкладальною умовою за рахунок відшкодування гарантованого державою розміру моральної шкоди після розгляду даного позову судом, а всього 215 191 грн.
У зв`язку з цим, просить стягнути з Державного бюджету України на його користь грошові кошти в розмірі 768 533 грн. на відшкодування моральної шкоди, грошові кошти в розмірі 20 677 грн., як збитки - заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, а також понесені позивачем у зв`язку з перебуванням під слідством та судом витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 215 191 грн.
12 серпня 2025 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження з призначенням по справі підготовчого засідання.
27 серпня 2025 року представником відповідача Державної казначейської служби України подано відзив на позовну заяву.
29 серпня 2025 року представником відповідача Черкаською обласною прокуратурою подано відзив на позовну заяву.
Ухвалою суду від 04 грудня 2025 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. 
Представник відповідача Черкаської обласної прокуратури в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила у їх задоволенні відмовити.
Представник відповідача Державної казначейської служби України до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у поданому до суду відзиві на позовну заяву просив у задоволенні позовних вимог відмовити.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. 
В судовому засіданні встановлено, що 18.12.2015 року слідчим відділом прокуратури Черкаської області розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 42015250000000354 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, в межах якого 31.03.2016 року слідчим в ОВС слідчого відділу прокуратури Черкаської області Слюсар І.О. вручено позивачу, ОСОБА_2 , повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, та його затримано в порядку ст. 208 КПК України. Повідомлення про підозру було погоджене прокурором відділу прокуратури Черкаської області Макаренко А.І. 
Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.04.2016 року в справі № 711/3193/16 відносно ОСОБА_2 обрано запобіжний захід домашній арешт цілодобово, яка залишена в силі ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 18.04.2016 року.
Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.04.2016 року в справі № 711/3192/16 ОСОБА_2 відсторонено від посади завідувача сектора відділу персоналу Черкаського інституту пожежної безпеки строком на 2 місяці до 05.06.2016 року і дія цього запобіжного заходу продовжувалася судом під час судового розгляду до 04.10.2016 року.
Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.04.2016 року в справі № 711/3323/16 накладено арешт на належний ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_1 . 
29.04.2016 року відносно ОСОБА_2 змінена підозра на ч.2 ст. 369-2 КК України, повідомлено про завершення досудового розслідування та вручено обвинувальний акт. 
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.05.2016 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту по 31.07.2016 року (справа №712/5384/16).
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.06.2016 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту по 30.08.2016 року (справа №712/5384/16). 
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.08.2016 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту по 04.10.2016 року (справа №712/5384/16). 
Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.03.2017 року в справі №712/5384/16 ОСОБА_2 визнано невинуватим та виправдано у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України. 
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 01.10.2020 року вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.03.2017 року за апеляцією прокурора Трегубова Є.І. скасовано і призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції. 
Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.01.2023 року в справі №712/5384/16 ОСОБА_2 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України. 
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 02.12.2024 року вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2023 року щодо ОСОБА_2 за апеляцією сторони захисту змінено, виключивши з мотивувальної частини вироку посилання на показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовлено. В іншій частині виправдувальний вирок залишено без змін. 
Вказаний вище вирок від 23.01.2023 року та ухвала Черкаського апеляційного суду від 02.12.2024 року в справі №712/5384/16 не оскаржені, строки касаційного оскарження цих судових рішень збігли.
Отже, позивач, перебував під слідством та судом з 31.03.2016 року (дата повідомлення про підозру) по 02.12.2024 року (дата набрання вироком суду законної сили), тобто 96 повних місяців і 2 дні. 
Вищевказані фактичні обставини справи не оспорюються сторонами та підтверджені долученими та дослідженими у судовому засіданні документами.
З урахуванням аргументів позовної заяви, викладених обставин позивачем, долучених документів, судом встановлено, що незаконне кримінальне переслідування ОСОБА_2 , що тривало значний проміжок часу із застосуванням запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, однозначно завдало позивачу моральну шкоду, завдало шкоду професійній репутації, порушило уклад життя, нормальні життєві зв`язки, викликало необхідність тривалий час брати участь у слідчих діях та судових засіданнях, що потребувало психоемоційного навантаження, відсутність можливості вільно пересуватись також порушувало права позивача та викликало негативні емоції.
Суд відхиляє аргументи представника відповідача Черкаської обласної прокуратури щодо відсутності протиправності дій органів прокуратури та досудового розслідування, недоведеності наявності моральної шкоди та причинного зв`язку, оскільки рішеннями прийнятими у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 , наданими позивачем документами, доведена наявність моральної шкоди та причинного зв`язку.
Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно п.2 ч.2 ст.1167 ЦК України, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.
Згідно з ч.ч. 1, 2, 7, ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини, оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV V. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).
Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.
Згідно з п. 2 ч.1 ст. 2 вказаного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.
Згідно ст. 3 цього Закону, громадянинові відшкодовується (повертаються): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги; моральна шкода.
Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (ст. 4 Закону).
Посилання представника відповідача на відсутність доказів протиправної поведінки органу досудового розслідування та прокуратури, а відтак і на відсутність підстав для задоволення позовних вимог на увагу не заслуговують, оскільки факт перебування позивача під слідством та судом, подальше винесення виправдувального вироку є достатньою правовою підставою для отримання компенсації від держави у порядку визначеному положеннями Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та є доказом незаконності дій органів досудового розслідування і завдання особі моральної шкоди (висновок Великої Палати Верховного Суду у постановах від 25.03.2020 у справі № 641/8857/17 та від 22.04.2019 у справі №236/893/17).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 у справі №752/17832/14 зазначила, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
У постанові від 05 серпня 2020 року у справі №817/893/17 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.02.1995 №100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що у позивача дійсно виникло право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконно притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, застосування запобіжного заходу, що обмежувало та порушувало його права громадянина, та має місце передбачений законом випадок, який надає позивачу таке право, а саме винесення виправдувального вироку.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.
При визначенні розміру морального відшкодування суд враховує обсяг заподіяної шкоди, глибину та тривалість моральних страждань, перебування позивача протягом тривалого часу під слідством та судом, застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який обмежував його свободу пересування та обрання місця перебування.
Зазначене призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків позивача, а тому з урахуванням засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди, яка визначена з урахуванням всіх обставин справи, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік» на момент відшкодування, а саме 8 000 грн.
Суд відхиляє аргументи представника відповідача Державної казначейської служби про те, що при обчисленні моральної шкоди необхідно виходити із норм статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», якою визначено розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду на рівні 1600 грн, оскільки межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеним законодавством, за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Така практика Верховного Суду є сталою та узгоджується із нормами статті 13 Закону.
При цьому слід зазначити, що визначений статтею 13 Закону мінімальний розмір моральної шкоди не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебував під слідством та судом з 31.03.2016 року по 02.12.2024 року, що становить 96 місяців та 2 дні.
За таких обставин, сума моральної шкоди, розрахована відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» складає 768 533 грн. з розрахунку розміру мінімальної заробітної плати станом на момент подачі позову в розмірі 8 000 грн. (96*8000 + 8000/30*2 дні). У зв`язку з цим, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.
Надаючи правову оцінку способу стягнення моральної шкоди в порядку Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», що визначений позивачем у прохальній частині позовної заяви, суд зазначає про таке.
Частиною 2 ст.2 ЦК України передбачено, що одним із учасників цивільних відносин є Держава Україна. Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (ч.1ст. 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст. 170 ЦК України).
Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (п. 6.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, п. 33 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц).
Органи державної влади, зокрема органи досудового розслідування, є частиною апарату держави, виконують виключно її завдання та функції, представляють державу у правовідносинах, для участі в яких наділені відповідними повноваженнями та належними державі матеріальними засобами, зокрема, і коштами.
Ураховуючи положення наведених вище норм матеріального права, правових висновків Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, суд дійшов висновку, що відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, має бути здійснено за рахунок Держави Україна, яку у цій справі представляли компетентні органи - Черкаська обласна прокуратура та Державна казначейська служба України.
Оскільки кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номер чи вид рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача у разі встановлення судом його порушення, та за своє суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №910/23967/16 (провадження № 12-110гс18)).
Аналогічні висновки викладено Верховним Судому постановах від 18 жовтня 2023 року у справі №705/4489/20, від 21 травня 2025 року у справі №757/47970/16-ц, що застосовуються судом з метою виконання положень ч.4 ст.263 ЦПК України.
Щодо позовної вимоги про стягнення грошових коштів в розмірі 20 677 грн., як збитки - заробіток та інші грошові доходи, суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 1 статті 1, пунктом 1 статті 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій.
Пунктом 8 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" передбачено, що згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Розмір цих сум обчислюється виходячи з середньомісячного заробітку громадянина до вчинення щодо нього незаконних дій з заліком заробітку (інших відповідних доходів), одержаного за час відсторонення від роботи (посади), відбування кримінального покарання або адміністративного стягнення у вигляді виправних робіт.
Під час досудового розслідування ОСОБА_2 фактично 30.03.2016 року був затриманий та тримався в ізоляторі тимчасового тримання з 31.03.2016 по 01.04.2016 року до обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту (ухвала слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.04.2016 року, справа №711/3193/16). 
01.04.2016 року ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_2 був відсторонений від посади (справа №711/3192/16) строком на 2 місяці. Цей запобіжний захід продовжувався до 04.10.2016 року. 
За час відсторонення від посади та у зв`язку із перебуванням під цілодобовим домашнім арештом ОСОБА_2 не отримував заробітну плату за період з 31.03.2016 року по 04.10.2016 року. 
Згідно Довідки № 7 від 10 січня 2025 року Черкаського інституту пожежної безпеки імені героїв Чорнобиля, ОСОБА_2 , дійсно, у період з 01.04.2016 року по 04.10.2016 року не отримував заробітної плати у зв`язку з відстороненням від займаної посади завідувача сектору сприяння працевлаштування випускників та кадрового забезпечення відділу персоналу Черкаського інституту пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України відповідними рішеннями судів. Загальна сума невиплаченої заробітної плати складає 20 677,51 грн. 
Отже, вимоги позивача в цій частині є правомірними та підлягають до задоволення.
Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, надану позивачу у кримінальному провадженні суд зазначає наступне:
Судом встановлено, що 30.03.2016 року дружиною позивача, яка діяла в інтересах свого чоловіка ОСОБА_2 , який був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, укладено договір із адвокатом Плаз О.М. про надання правової допомоги у кримінальному проваджені №42015250000000354 від 18.12.2015 року. 
31.03.2016 року відповідний договір №31-03/16 був укладений із ОСОБА_2 . З моменту укладення договору з адвокатом під час досудового слідства надавались усні консультації клієнту, участь у слідчих діях (обшук домоволодіння), обшук транспортного засобу, затримання підозрюваного та його особистий обшук, накладення арешту на майно. Захисник приймав участь під час оголошення позивачу підозри та його допиту, при обранні відносно нього запобіжного заходу та під час оскарження обраного заходу прокурором в суді апеляційної інстанції, при відстороненні від посади, під час зміни підозри, при ознайомленні із відкритими матеріалами кримінального провадження. При виконанні слідчим і прокурором вимог ст. 290 КПК України адвокат ознайомлювався із матеріалами справи, після чого робився їх ретельний аналіз. 
Відповідно до додаткової угоди №1 від 01.04.2016 року до договору про надання правової допомоги №31-03/16 від 31.03.2016 року розрахунок витрат проводився від вартості послуг адвоката на стадії досудового розслідування, яка складала 30 000 грн.
Згідно акту виконаних робіт від 14.05.2016 року та згідно квитанції про отримання оплати №05-04/16 від 05.04.2016 року позивачем сплачено адвокату 30 000 грн. 
Відповідно до додаткової угоди №2 від 15.04.2016 року до договору про надання правової допомоги №31-03/16 від 31.03.2016 року розрахунок витрат проводився від вартості послуг адвоката за його участь в одному судовому засіданні в розмірі 2 000 грн. на стадіях судового провадження в судах першої та апеляційної інстанцій. 
Згідно акту виконаних робіт від 03.03.2017 року вартість наданих клієнту правових послуг на стадії судового провадження в суді 1-ої інстанції становила 30 000 грн. (15 судових засідань) та згідно квитанції про отримання оплати від 20.04.2016 року ОСОБА_2 сплачено адвокату 24 000 грн. як попередню оплату за надані послуги та згідно квитанції про отримання оплати від 03.03.2017 року ОСОБА_2 сплачено адвокату 6 000 грн. 
Згідно акту виконаних робіт від 03.10.2020 року вартість наданих клієнту правових послуг на стадії судового провадження в суді апеляційної інстанції становила 34 000 грн. (17 судових засідань). 
Згідно квитанції про отримання оплати від 24.01.2020 року позивачем сплачено адвокату 24 000 грн. як попередню оплату за надані послуги. Станом на 03.10.2020 року заборгованість клієнта по оплаті наданих правових послуг становить 10 000 грн. 
Відповідно до додаткової угоди №3 від 15.10.2020 року до договору про надання правової допомоги №31-03/16 від 31.03.2016 року розрахунок витрат проводився від вартості послуг адвоката за його участь в одному судовому засіданні в розмірі 2 000 грн. на стадіях судового провадження в судах першої та апеляційної інстанцій у зв`язку із поверненням кримінального провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції в новому складі суду. 
Договором від 20.12.2020 року було змінено сторону договору про надання правової допомоги від 31.03.2016 року в зв`язку із здійсненням діяльності адвоката з 16.12.2020 року у формі адвокатського бюро «Олега Плаза». 
Згідно акту виконаних робіт від 30.11.2024 року вартість наданих клієнту правових послуг на стадії судового провадження в судах 1-ої та апеляційної інстанцій становила 38 000 грн. Згідно квитанції про отримання оплати №10-12/20 від 10.12.2020 року позивачем сплачено адвокату 40 000 грн. як попередню оплату за надані послуги адвоката при повторному розгляді кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанціях. Заборгованість клієнта по договірній оплаті наданих послуг станом на 30.11.2024 року становить 8 000) грн. (38000-40000+10000). 
Відповідно до п.5 додаткової угоди до основного договору №2 та №3 від 14.04.2016 року, від 15.10.2020 року гонорар успіху адвоката становить станом на 30.11.2024 року 83 191 грн. – (2000$ х 41.5956 грн.). Офіційний курс гривні до 1 долара США станом на 30.11.2016 року становить 41,5956 грн.
Всього заборгованість станом на 30.11.2024 року з врахуванням гонорару успіху складає 91 191 грн. (83.191 грн. + 8000 грн.), які клієнт зобов`язався сплатити за рахунок відшкодування йому гарантованого державою розміру моральної шкоди, завданої незаконними діями органами прокуратури згідно акту виконаних робіт від 30.11.2024 року.
Верховний Суд дотримується позиції, відповідно до якої відшкодуванню підлягають як ті витрати, які вже були сплачені, так і ті, що мають бути сплачені відповідною стороною згідно з умовами договору. Такі висновки відображені, у постановах ОП КГС ВС від 03.10.2019 по справі № 922/445/19, ОП КГС від 22.01.2021 по справі № 925/1137/19. Щодо віднесення «гонорару успіху» до судових витрат, то Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 дійшла висновку, що «гонорар успіху» є сумою, обумовленою сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, і тому належить до судових витрат. Загальна вартість робіт адвоката, які сплачені позивачем і які підлягають оплаті позивачем зв`язку з наданням йому професійної правничої допомоги у кримінальному провадженні №42015250000000354 від 18.12.2015 року під час перебування позивача під слідством та судом складає 124 000 грн., які вже сплачені (30000 + 24000 + 6000 + 24000 + 40000) та 91 191 грн., які підлягають сплаті під відкладальною умовою за рахунок відшкодування гарантованого державою розміру моральної шкоди після розгляду даного позову судом, а всього 215 191 грн.
У наведених в статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги (пункт 4 статті 3 Закону).
Позивач відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» має право на відшкодування сплачених захиснику у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги коштів, оскільки судовим рішенням встановлено факт незаконного повідомлення його про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Докази сплати коштів за надання правової допомоги та фактичного надання допомоги додані позивачем до матеріалів справи. 
За таких обставин, вказані витрати в сумі 215 191 грн. також підлягають відшкодуванню позивачу.
Відповідно до п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Таким чином, судовий збір за розгляд справи необхідно віднести за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 12,13,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167, 1176 ЦК України, суд –
В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , грошові кошти в розмірі 768 533 грн. (сімсот тридцять шість тисяч п`ятсот тридцять три гривні) на відшкодування моральної шкоди. 
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , грошові кошти в розмірі 20 677 (двадцять тисяч шістсот сімдесят сім) грн., як збитки - заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій. 
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , понесені позивачем у зв`язку з перебуванням під слідством та судом витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 215 191 (двісті п`ятнадцять тисяч сто дев`яносто одна) грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: 

Повний текст судового рішення складено 21 серпня 2026 року.