Справа № 725/4558/26 
Провадження № 2/727/2744/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2026 року м.Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівців у складі:
головуючої судді Бойко М.Є.,
за участю секретаря судових засідань Васківчук В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2026 року позивач звернувся до Чернівецького районного суду м. Чернівців із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" заборгованість за Кредитним договором № 48866-02/2024 від 29.02.2024 року в загальному її розмірі 54000 гривень, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000, 00 грн., обґрунтовуючи такі вимоги наступними обставинами.
29.02.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 48866-02/2024 від 29.02.2024 року, відповідно до умов якого відповідачу перераховано кредитні кошти на його картковий рахунок в сумі 13500 грн.
14.08.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладений Договір факторингу №14082024 про відступлення права вимоги за Кредитним договором № 48866-02/2024 від 29.02.2024 року у розмірі 54000 грн., з яких:
сума заборгованості за основною сумою боргу 13500 грн.; сума заборгованості за відсотками 40500 грн.
Відповідач своїх зобов`язань згідно вищевказаного договору не виконав, а тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом та просить його задовольнити.
Ухвалою Чернівецького районного суду м.Чернівців від 12.05.2026 року цивільну справу за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Чернівців.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 05 червня 2026 року провадження по справі відкрито та призначено її розгляд правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився. Про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини своєї відсутності не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, а також за наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного .
Судом встановлено, що 29.02.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 48866-02/2024 від 29.02.2024 року, відповідно до умов якого сума наданого відповідачу кредиту становить 13 500 грн., строк дії кредитної лінії 120 днів, тип процентної ставки - фіксована, Процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього Договору. 
Вищевказаний договір підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора W443. ( а.с. 14-17)
14.08.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладений Договір факторингу №14082024 про відступлення права вимоги за Кредитним договором № 48866-02/2024 від 29.02.2024 року ( а.с. 19-21).
Відповідно до витягу до Договору факторингу №14082024 від 14.08.2024 року залишок боргу ОСОБА_1 на момент відступлення прав вимоги за кредитним договором № 48866-02/2024 від 29.02.2024 року становить 54000 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 13500 грн.; сума заборгованості за відсотками 40500 грн. ( а.с. 11)
Доказів погашення заборгованості відповідачем суду не надано, відповідний розрахунок останнім не спростовано.
Відповідно до ст.628 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України) надалі ЦК України) - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Пунктом 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно з вимогами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» - якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
Щодо розміру відсотків за користування кредитом та суми боргу за кредитним договором, яка підлягає стягненню, суд зазначає наступне.
З наданого позивачем розрахунку про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 48866-02/2024 від 29.02.2024 року судом встановлено, що первісним кредитором здійснювалось нарахування відсотків за користування кредитом протягом 30 днів за ставкою 1,8% (п.1.4.2. договору) за період з 29.02.2024 року по 29.03.2024 року; з 30.03.2024 року по 27.06.2024 року за ставкою 2,5 % (п. 1.4.1 договору).
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року, статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою наступного змісту: «максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%».
Пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Враховуючи, що кредитний договір № 48866-02/2024 укладено 29.02.2024 року року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Разом з цим пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5%; протягом наступних 120 днів 1,5%.
Таким чином, на підставі частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тобто з 21 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 не може перевищувати 1%.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року у справі № 1-7/99, в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).
Отже, в даному випадку законодавцем використана ультраактивна форма регулювання суспільно-правових відносин та визначений перехідний період, який передує безпосередньому застосуванню нової правової норми.
Оскільки Закон України № 3498-ІХ набрав чинності 24 грудня 2023 року та застосовано визначений законодавством перехідний період до запровадження обмеження максимального розміру денної процентної ставки, в період перших 120 днів з 24 грудня 2023 року до 22 квітня 2024 року (включно) максимальний розмір денної процентної ставки складає 2,5%, в період наступних 120 днів з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року (включно) 1,5%, а з 21 серпня 2024 року 1%.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що умови щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються автоматично і не вимагають внесення змін до договору, так як характер цих правових норм є імперативним і не передбачає можливості відхилення від них при укладенні чи зміні договорів про надання споживчого кредиту.
Виходячи з зазначеного, умови кредитного договору, які встановлюють денну проценту ставку у розмірі, що перевищує встановлений Законом України «Про споживче кредитування» гранично допустимий її розмір, є нікчемними у відповідній частині.
Верховний Суд у постанові від 03 липня 2024 року у справі № 760/11927/16 (провадження № 61-3985св24), керуючись положеннями частини першої статті 81 ЦПК України, дійшов висновку, що належним чином дослідити поданий стороною доказ (у тому числі розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду.
За таких обставин судом проведено власний розрахунок, за результатами якого загальний розмір заборгованості по відсотках, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 : з 29.02.2024 року по 22.04.2024 року становить 13 500 грн (сума боргу) х 2,5% : 100 % = 337,50 грн х 54 дні = 18 225 грн.; з 23.04.2024 року по 27.06.2024 року - 13 500 грн (сума боргу) х 1,5% : 100 % = 202,50 грн х 66 днів = 13 365 грн. Всього 31 590, 00 грн.
Отже, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а також, враховуючи те, що відповідач не належно виконує свої зобов`язання за укладеним договором й, відповідно, не надав суду доказів на спростування вказаного, приходить до висновку, що з ОСОБА_1 слід стягнути 45090, 00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 13 500 грн.; заборгованість за відсотками - 31 590, 00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем за подання позовної заяви сплачено 2662,40 грн.
Вимоги позовної заяви задоволено на 83,50 %.
Отже, враховуючи принцип пропорційності стягнення судових витрат, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2223,10 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної палати Верховного Суду у справі №922/445/19, де серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду у справах №922/3436/20, №910/7586/19 та №910/16803/19.
Велика Палата Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) також акцентувала увагу на те, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.
Таким чином, суд при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалося від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.
Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 03 серпня 2022 року у справі №487/4983/20.
У позовній заяві ТОВ "Діджи Фінанс" просить стягнути з відповідачки витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.
Від відповідача клопотань про зменшення цих судових витрат не надходило, а тому суд вважає необхідним, в зв`язку із частковим задоволенням позову, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягнути з неї на користь ТОВ "Діджи Фінанс" на їх відшкодування 5010 грн. (6 000 х 83,50 %).
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4,12,13,76-83,130,131,259,263-265,280-282 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (ЄДРПОУ: 42649746, адреса для листування: 07406, Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1; IBAN: НОМЕР_2 в АТ «ПУМБ») заборгованість за Кредитним договором № 48866-02/2024 від 29.02.2024 року у розмірі 45090, 00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 13 500 грн.; заборгованість за відсотками - 31 590, 00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2223,10 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5010 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його переглядякщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Бойко М.Є.