ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/10535/26	Головуючий у 1-й інстанції Холява О.І. 	
Провадження № 33/817/415/26 	Доповідач - Тиха І.М.	
Категорія - ч.1 ст.163-1 КК України 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М. , за участю представника ОСОБА_1 - адвоката Галюлько В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Галюлько В.І. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 червня 2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, - 
В С Т А Н О В И Л А :
Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. 
Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
Згідно із постановою суду, ОСОБА_1 , являючись керівником ТОВ «Західний контейнерний термінал» вчинив правопорушення: несвоєчасне подання аудиторських висновків, порушення п.п.39.4.4 п.39.4 ст.39 Податкового кодексу України, в частині несвоєчасного подання документації з трансферного ціноутворення за 2023 рік, яка має містити копію аудиторського висновку згідно акта перевірки від 06.05.2026 року №208/33-00-23-01/41396171.
В апеляційній скарзі адвокат Галюлько В.І. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, провадження в справі закрити в зв`язку з відсутністю у діях його довірителя складу адміністративного правопорушення.
Мотивує скаргу тим, що судом першої інстанції не надано жодної оцінки його доводам, не наведено мотивів, з яких суд дійшов висновку про наявність у платника податків обов`язку виконувати такий запит про надання документації.
Посилається на те, що запит Державної податкової служби України про надання документації з трансферного ціноутворення був оформлений із порушенням вимог пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України, оскільки не містив печатки контролюючого органу та був підписаний виконуючим обов`язки директора департаменту без підтвердження його повноважень діяти від імені контролюючого органу.
Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складено без належного фактичного та правового обґрунтування, оскільки викладені в ньому обставини не відповідають висновкам акта перевірки.
Вказує на те, що чинне податкове законодавство не встановлює обов`язку включати аудиторський висновок до складу документації з трансферного ціноутворення чи подавати його контролюючому органу.
Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення був фактично складений до настання часу, визначеного для прибуття особи до контролюючого органу, що підтверджується часом формування супровідного листа, яким протокол уже було направлено товариству, а також запрошення для складання протоколу було направлено ще до проведення перевірки.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника ОСОБА_1 - адвоката Галюлько В.І., який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
За змістом ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги місцевим судом були дотримані у повному обсязі і будь-яких порушень під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.
Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом першої інстанції і детально викладені у постанові.
Обґрунтовуючи такий свій висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй адмінправопорушення, суд вірно поклав в основу оскаржуваної постанови наявні в матеріалах справи докази, а саме дані, відображені у: протоколі про адміністративне правопорушення №002279/103/33-00-23-01 від 06 травня 2026 року; копією акта перевірки від 06 травня 2026 року №208/33-00-23-01/41396171 з додатком; копією листа від 06 травня 2026 року №1573/6/33-00-23-01-06 з квитанцією про направлення акта перевірки; акті неявки посадових осіб для підписання протоколу від 06 травня 2026 року №70/33-00-23-01; копії листа від 01 травня 2026 року №1536/6/33-00-23-01-06 з квитанцією щодо направлення запрошення; копією запрошення ОСОБА_1 щодо складання та підписання протоколу про адміністративне правопорушення від 01 травня 2026 року №1538/6/33-00-23-01-06 з квитанцією.

Доводи апелянта щодо відсутності у платника податків обов`язку виконувати такий запит спростовуються вищевказаними матеріалами адміністративної справи, зокрема, судом установлено, що спірний запит сформований в електронній формі, підписаний кваліфікованим електронним підписом уповноваженої посадової особи контролюючого органу та доставлений платнику податків через Електронний кабінет, що підтверджується наявними у справі доказами. За таких обставин, відсутність відбитка печатки на візуальній формі електронного документа сама по собі не свідчить про невідповідність запиту вимогам податкового законодавства та не є підставою для висновку про відсутність у платника податків обов`язку надати відповідь на такий запит.
Твердження представника про порушення вимог пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України при оформленні запиту Державної податкової служби України про надання документації з трансферного ціноутворення є безпідставними, оскільки відповідно до матеріалів справи, саме на підставі зазначеного запиту контролюючим органом було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку, за результатами якої встановлено порушення вимог підпункту 39.4.4 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України. При цьому предметом розгляду у даній справі є законність притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку, а не правомірність дій контролюючого органу щодо оформлення чи направлення письмового запиту.
Також не заслуговують на увагу і доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено без належного фактичного та правового обґрунтування через невідповідність його змісту висновкам акта перевірки, так як зі змісту протоколу та акта перевірки вбачається, що в їх основу покладено одні й ті самі фактичні обставини, а саме несвоєчасне подання документації з трансферного ціноутворення за 2023 рік. 
Посилання апелянта на відсутність обов`язку подавати аудиторський висновок як окремий документ не спростовує встановленого факту допущеного порушення та не впливає на правильність правової кваліфікації його дій, оскільки із матеріалів справи вбачається, що особу притягнуто до адміністративної відповідальності саме за порушення вимог податкового законодавства, що полягало у несвоєчасному поданні документації з трансферного ціноутворення.
Також слід критично віднестись і тверджень представника щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення до настання визначеного часу прибуття ОСОБА_1 до контролюючого органу та направлення йому запрошення на його складання до проведення перевірки оскільки вказані обставини самі по собі не свідчать про незаконність протоколу про адміністративне правопорушення та не є підставою для визнання його недопустимим доказом оскільки докази того що ОСОБА_1 прибув до податкової інспекції для складання протоколу про адміністративне правопорушення відсутні.
Отже, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Галюлько В.І. слід відхилити, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 червня 2026 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП - залишити без змін.
На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Галюлько В.І. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 червня 2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП — без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя