ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2026 року м. Черкаси Справа № 925/1240/21(925/1064/25)
Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Боровика С.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справу за позовом 
позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Седна-Агро» в особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Левченка Василя Миколайовича,
до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідеа Україна», 
про стягнення 3 956 346,05 грн,
ВСТАНОВИВ: 
Постановою Господарського суду Черкаської області від 20.05.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Седна-Агро» визнано банкрутом та введено ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Левченка Василя Миколайовича.
03.09.2025 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Седна-Агро» в особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Левченка Василя Миколайовича, надійшов позов, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 2 357 267,60 грн.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 26.09.2025 залишено позов без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до Господарського суду Черкаської області документів на підтвердження сплати у встановленому порядку і розмірі судового збору протягом двадцяти днів з дня вручення ухвали.
15.10.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з доказами сплати судового збору.
16.10.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про зміну предмета позову, в якій просить суд доповнити позовні вимоги новими, а саме: окрім основного боргу в розмірі 2 357 267,60 грн стягнути з відповідача 703 146,59 грн інфляційних втрат, 212 347,83 грн 3% річних та 683 584,03 грн пені. 
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03.11.2025 прийнято заяву позивача про зміну предмета позову; прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі і вирішено розглядати її у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання ухвали; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня одержання відзиву; встановлено відповідачу строк для подання заперечення на відповідь на відзив – протягом п`яти днів з дня одержання відповіді на відзив.
Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, однак відзив на позов не подав.
З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за наявними матеріалами. 
Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд установив наступні обставини. 
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України 12.09.2022 змінилась назва відповідача: з ТОВ «Євраліс Семенс Україна» на ТОВ «Лідеа Україна», код ЄДРПОУ відповідача 34702946 залишився незмінний.
Між ТОВ «Седна-Агро» в особі директора Малярчука Д.В. (постачальник) та ТОВ «Євраліс Семенс Україна» в особі генерального директора Твейтса Найджела Девіда Пітера (покупець) укладено договір поставки ЗЗР 2019 № 069-ЕВ від 20.03.2029, відповідно до умов якого:
п.1.1. згідно з цим договором поставки постачальник зобов`язується продати та поставити покупцеві засоби захисту рослин (товар), а покупець зобов`язується приймати зазначений товар і оплачувати його вартість згідно встановленого цим Договором порядку;
п.1.2.асортимент, номенклатура, кількість, ціна, строки оплати та характеристики товару визначаються сторонами на підставі замовлення покупця та виходячи з наявності товару на складі постачальника й вказуються у відповідній специфікації та видаткових накладних, які складають невід`ємну частину цього договору;
п.2.11.постачальник зобов`язаний продати та передавати у власність покупця відповідну партію товару, щодо якої сторонами узгоджена і підписана відповідна специфікація та/або специфікації; 
п.2.2.1.постачальник зобов`язаний оплатити товар в строки та на умовах, передбачених договором та/або специфікаціями до нього шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника;
п.3.1. ціна товару та/або його окремої партії визначається та вказується в специфікаціях до цього договору та/або видаткових накладних на дату їх складання, що є його невідємними частинами. (…)
п.4.1., 4.2., 4.3. покупець зобов`язується здійснити оплату за товар у строки (терміни) встановлені в специфікаціях до цього договору. Товар оплачується покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника в національній валюті – гривні, згідно цін вказаних у специфікаціях до договору, скоригованих у порядку визначеному п. 3.2. цього договору та є грошовим зобов`язанням покупця перед постачальником з оплати товару. При перерахуванні коштів на банківський рахунок постачальника, покупець зобов`язується вказувати в призначенні платежу номер та дату укладення цього договору. У разі відсутності таких реквізитів постачальник самостійно визначає порядок та напрями зарахування отриманих сум в погашення існуючих зобов`язань покупця. Оплата вважається проведеною після зарахування коштів на рахунок постачальника. Всі рахунки та/або видаткові накладні, специфікації до даного договору, що виписані в період дії даного договору є його невід`ємною частиною.
п.5.2.приймання-передача товару здійснюється уповноваженими представниками сторін та оформлюється шляхом підписання відповідних видаткових накладних на товар. Датою поставки товару вважається дата підписання обома сторонами видаткових накладних на товар.
Договір підписано та скріплено печатками обома сторонами.
20.03.2019 сторони уклали Специфікацію № 1 до договору на поставку засобів захисту рослин в асортименті на загальну суму 1285847,40 грн. Строк оплати зазначеного в специфікації асортименту товару відповідач зобовязався сплатити протягом 5 банківських днів з дати отримання товару від позивача. Дата поставки товару до 05.04.2019.
20.03.2019 сторони уклали Специфікацію № 2 до договору на поставку засобів захисту рослин в асортименті на загальну суму 1323595,22 грн. Строк оплати зазначеного в специфікації асортименту товару відповідач зобовязався сплатити протягом 5 банківських днів з дати отримання товару від позивача. Дата поставки товару до 01.05.2019.
20.03.2019 сторони уклали Специфікацію № 3 до договору на поставку засобів захисту рослин в асортименті на загальну суму 1360462,68 грн. Строк оплати зазначеного в специфікації асортименту товару відповідач зобовязався сплатити протягом 5 банківських днів з дати отримання товару від позивача. Дата поставки товару до 01.06.2019.
Загальна вартість товару згідно специфікацій становить 3969905,30 грн.
На виконання умов договору поставки позивачем надано суду видаткові накладні на поставку товару на загальну суму 2 357 267 грн. 60 коп., а саме:
№975 від 05.04.2019 про поставку товару в сумі 47 919 грн. 60 коп;
№1332 від 12.04.2019 про поставку товару в сумі 61 577 грн. 28 коп;
№1449 від 15.04.2019 про поставку товару в сумі 449 919 грн. 24 коп;
№1450 від 16.04.2019 про поставку товару в сумі 132 957 грн. 29 коп;
№1494 від 16.04.2019 про поставку товару в сумі 69 071 грн. 88 коп;
№1625 від 19.04.2019 про поставку товару в сумі 634 565 грн. 28 коп;
№1993 від 11.05.2019 про поставку товару в сумі 45 528 грн. 65 коп;
№2398 від 24.05.2019 про поставку товару в сумі 15 931 грн. 84 коп;
№2399 від 24.05.2019 про поставку товару в сумі 862 661 грн. 34 коп;
№2457 від 28.05.2019 про поставку товару в сумі 37 135 грн. 20 коп.
Фактична вартість та кількість поставленого позивачем та прийнятого відповідачем товару згідно видаткових накладних складає 2 357 267,60 грн, що є меншим від договірного обсягу та вартості товару. 
В матеріалах справи відсутні докази повної чи часткової оплати товару відповідачем.
31.05.2024 позивачем надіслано на адресу відповідача вимогу №01-34/390 від 31.05.2024 щодо повернення дебіторської заборгованості за договором поставки ЗЗР 2019 № 069-ЕВ від 20.03.2019 на суму 2 357 267,60 грн, однак відповідач відповіді на вимогу не надав, існуючу заборгованість не сплатив. 
Оскільки заборгованість добровільно відповідач не сплатив, позивач звернувся з цим позовом до суду.
При вирішенні спору судом застосовано наступні норми права
Відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства:
ч.1 ст.7. Спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
абз.1-3 ч.2 ст.7. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.
Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.
Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.
Відповідно до Цивільного кодексу України:
п.1 ч.2 ст.11. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
ч.1 ст.530. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). (…)
ч.1 ст.629. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
ч.1 ст.655.За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
ч.1-2 ст.692. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.
ч.1-2 ст.712. За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до Господарського процесуального кодексу України:
ст.13. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
ч.1 ст.73. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
ч.1,3 ст.74. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
ст.76. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
ч.1 ст.77. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
ст.78. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
ст.79. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
ст.86. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Висновки суду за результатами розгляду в межах справи про банкрутство майнового спору 
Передумовою спору є укладення сторонами договором поставки ЗЗР 2019 № 069-ЕВ від 20.03.2019.
Причиною виникнення спору є невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за укладеним договором поставки.
Предметом позову у цій справі є стягнення з відповідача на користь позивача 2 357 267,60 грн заборгованості за договором поставки ЗЗР 2019 № 069-ЕВ від 20.03.2019, а також 703146,59 грн інфляційних втрат, 212 347,83 грн 3% річних та 683 584,03 грн пені.
Стосовно вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором поставки
Суд погоджується з доводами позивача, оскільки: будь-яких доказів оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості відповідачем не надано, а судом таких обставин не встановлено, наданими доказами позивачем доведено факт поставлення товару за договором поставки, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині.
Стосовно вимоги позивача про стягнення пені в розмірі 683 584,03 грн
Відповідно до Цивільного кодексу України:
ч.1,3 ст.549. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
п.3 ч.1 ст.611. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Пунктом 7.4. договору передбачено, що у разі прострочення строків (термінів) оплати товару, визначених в п. 4.1. Договору та Специфікаціях, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день прострочки і до повного виконання стороною своїх зобов`язань та припиняється в день виконання стороною зобов`язань за договором, забезпечених санкцією.
Під час здійснення власного перерахунку пені з урахуванням дати прострочення суд висновує, що її розмір відповідає розрахунку, здійсненим позивачем, а тому вимога позивача в цій частині підлягає задоволенню повністю.
Стосовно вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат в розмірі 703 146,59 грн та 3% річних в розмірі 212 347,83 грн 
Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Верховний Суд послідовно наголошував на тому, що за змістом наведеної норми Закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц (на яку посилається скаржник), у постановах Верховного Суду від 04.10.2019 у справі № 915/880/18, від 26.09.2019 у справі № 912/48/19, від 18.09.2019 у справі № 908/1379/17 та у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 звернула увагу на те, що інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою. Такі ж висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2023 у справі № 366/203/21, від 09.11.2023 у справі № 420/2411/19 та від 02.07.2025 у справі № 903/602/24.
Отже, у розумінні наведених приписів, позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.
Під час здійснення власного перерахунку інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на основну суму заборгованості, суд висновує, що їх розмір відповідає розрахунку, здійсненим позивачем, а тому вимога позивача в цій частині підлягає задоволенню повністю.
Розподіл судових витрат
При подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 28 287,21 грн згідно платіжної інструкції № 47 від 15.10.2025 та в розмірі 19 188,35 грн згідно платіжної інструкції №49 від 16.10.2025, який відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із задоволенням позову необхідно покласти на відповідача.
Керуючись статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 20, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд 
ВИРІШИВ:
1.Позов задовольнити повністю. 
2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідеа Україна» (вул. Смольна, 9, м. Київ, 03022, код ЄДРПОУ 34702946) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Седна-Агро» (бул. Шевченка, 266, м. Черкаси, 18002, код ЄДРПОУ 33143734) 2 357 267,60 грн заборгованості (за договором поставки ЗЗР 2019 № 069-ЕВ від 20.03.2019), 703 146,59 грн інфляційних втрат, 212 347,83 грн 3% річних, 683 584,03 грн пені та 47 475,56 грн витрат зі сплати судового збору. 

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Боровик