КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2026 року м. Київ справа №320/55879/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кочанової П.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАТРИАКОМ» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАТРИАКОМ» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 32156/13-01-07-05 від 11.07.2025 р., яким збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ «ПАТРИАКОМ» за платежем податку на додану вартість на суму 471 265 грн. 00 коп. (в тому числі: суму ПДВ - 377 012 грн. 00 коп. та штрафну санкцію - 94 253 грн. 00 коп.),
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 32152/13-01-07-05 від 11.07.2025 р., яким встановлено ТОВ «ПАТРИАКОМ» суму завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 1 885 062 грн. 00 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що податковим органом безпідставно зроблений висновок про порушення ним вимог податкового законодавства, оскільки висновки акту перевірки ґрунтуються, на податковій інформації відносно контрагентів позивача, що неможливо вважати належним доказом порушення позивачем норм та приписів податкового законодавства саме позивачем, враховуючи, також, що підприємством було надано у повному обсязі необхідну первинну документацію, складену належним чином, для підтвердження реальності здійснення господарських операцій з контрагентами по виконанню будівельних робіт переконує, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та мають бути скасовані. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено дату підготовчого засідання.
Представниками сторін було надано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року клопотання представників Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАТРИАКОМ» та Головного управління ДПС у Львівській області про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено; допущено представника Головного управління ДПС у Львівській області та представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАТРИАКОМ» до участі у засіданні, призначеному на 20 січня 2026 року о 12:00 год., у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС.
Відповідач із позицією позивача не погодився, надав відзив, в якому доводив правомірність податкових повідомлень-рішень, наполягаючи, що в ході проведення перевірки не було підтверджено наявність надання будівельно-монтажних робіт/послуг від контрагента ТОВ «МАКСБУДРЕМ», оскільки контролюючим органом встановлено відсутність, як трудового ресурсу у контрагента, так і спеціалізованої техніки для виконання того виду робіт, який декларує позивач, крім цього відповідач переконує, що надана до перевірки первинна документація складена з порушенням вимог діючого законодавства, що позбавляє їх юридичної сили, відповідно не може бути врахована контролюючим органом під час здійснення перевірки, до того ж, вказує, що ТОВ «МАКСБУДРЕМ» є фігурантом кримінального провадження. 
Позивач із доводами відповідача не погодився, надав відповідь на відзив, в якій заперечував проти доводів контролюючого органу та наполягав на реальності здійснення будівельних робіт із контрагентом ТОВ «МАКСБУДРЕМ» детально роз`яснюючи хронологію та суть виконаних будівельних робіт із посиланням на підтверджуючі первинні документи, а також вказував, що ТОВ «МАКСБУДРЕМ» за наслідком здійснених будівельних робіт було складено та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні № 1 від 14.06.2019, № 1 від 07.08.2019, № 2 від 06.09.2019, № 1 від 02.10.2019, № 10 від 05.11.2019, а також вказано, що суми ПДВ за означеними податковими накладними включено до складу податкового кредиту за перевірений період, що відповідає даним Додатку 5до податкової декларації з ПДВ за відповідний період.
27 лютого 2026 року від ГУ ДПС через ЄСІТС «Електронний Суд» надійшли додаткові пояснення із наданням додаткових доказів, а саме: копію рішення від 21.09.2020 № 40369 про відповідність ТОВ «МАКСБУДРЕМ» п. 8 Критеріїв ризиковості, а також:
копію відповіді Державної інспекції Архітектури та містобудівництва України щодо відсутності відомостей та документів, що дають право ТОВ «МАКСБУДРЕМ» на виконання підготовчих та будівельних робіт, та документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти, змін до них, їх скасування чи анулювання. При цьому у вказаній відповіді зазначено про наявність у цього суб`єкта господарювання електронної ліцензії реєстраційний номер EL01:8020-2651-8013-7238, терміном дії з 29.03.2017 по 29.03.2022;
копію відповіді ЦМУ державної служби з питань праці стосовно, у тому числі, ТОВ «МАКСБУДРЕМ», в якій було вказано що означеному підприємству не видавались дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, реєстраційні дії щодо декларацій відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань праці;
копію відповіді Південно-західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, відповідно якої управлінням Держпраці в Івано-Франківській області, управлінням Держпраці в Тернопільській області, управлінням Держпраці в Чернівецькій області та Міжрегіональним управлінням означеному підприємству не видавались дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки;
копію відповіді Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, відповідно якої управлінням не видавались ТОВ «МАКСБУДРЕМ» дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, при цьому вказано, що в управлінні відсутня інформація щодо реєстрації декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці;
копію відповіді Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, відповідно якої управлінням дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки та/або на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки не давались, декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці не реєструвались;
копію відповіді Центрально-західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, відповідно якої ТОВ «МАКСБУДРЕМ» не отримувало в управлінні дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки;
копію відповіді Південно-східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, відповідно якої ТОВ «МАКСБУДРЕМ» за отриманням дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки до управління не зверталось;
копію відповіді Північно-східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, відповідно якої ТОВ «МАКСБУДРЕМ» управлінням дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки та/або на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки не давались;
копію відповіді Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, відповідно якої ТОВ «МАКСБУДРЕМ» не зверталось до управління для отримання дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та/або на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки у період з 2015 року по дату надання відповіді (06.01.2026).
22.03.2026 через ЄСІТС «Електронний Суд» від представника позивача надійшли до суду додаткові пояснення у справі, в яких останній заперечував проти долучення копій документів відповідача, у зв`язку із порушенням процесуального строку для вчинення таких дій, а також наполягав на тому, що його контрагент має діючу безстрокову ліцензію для виконання спірних будівельних робіт, тоді як виготовлення та зберігання дозвільних документів на такий вид робіт відповідним Порядком не передбачено, а також доводив, що аргументи контролюючого органу не спростовують позиції позивача щодо реальності господарських операцій. 
Протокольною ухвалою суду від 20 січня 2026 року занесеною до протоколу судового засідання продовжено строк підготовчого провадження на один місяць та відкладено підготовче засідання до 13 год. 00 хв. 10 лютого 2026 року. 
10 лютого 2026 року у підготовчому судовому засіданні у присутності сторін в режимі відеоконференції оголошено перерву до 15 год. 30 хв. 3 березня 2026 року.
3 березня 2026 року у підготовчому засіданні у присутності сторін в режимі відеоконференції, судом оголошено перерву до 13 год. 00 хв. 24 березня 2026 року. 
24 березня 2026 року підготовче засідання, призначене на 13 год. 00 хв. 24 березня 2026 року було перенесено на 11 год. 00 хв. 12 травня 2026 року, у зв`язку із перебуванням судді Качанової П.В. на лікарняному.
Протокольною ухвалою суду від 12 травня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 13 год. 00 хв. 9 червня 2026 року.
У зв`язку із технічною неможливістю проведення судового засідання, призначеного на 13 год. 00 хв. 9 червня 2026 року, розгляд справи відкладено до 12 год. 30 хв. 18 червня 2026 року.
Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАТРИАКОМ» код ЄДРПОУ: 33880611, місцезнаходження: 01010, м. Київ, вул. Князів Островських, 8, зареєстровано юридичною особою з 22.11.2005, з основним видом економічної діяльності, згідно КВЕД: 41.10 Організація будівництва будівель, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель, є платником ПДВ, перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у м. Києві (Центральна ДПІ). 
21.12.2018 ТОВ «ПАТРИАКОМ» було отримано Експертний звіт з Додатками щодо розгляду проєктної документації за проєктом «Будівництво ТОВ «ПАТРИАКОМ» багатоповерхового житлового будинку № 17 кварталу житлової забудови із супутніми об`єктами соціально-побутової інфраструктури на вул. Шевченка, 60 у м. Львові» № 7-062-18-ЕП/ЛО Коригування.
Клас наслідків (відповідальності)-СС2, відповідно до якого, за результатами розгляду проєктної документації і зняття зауважень встановлено, що зазначена документація розроблена відповідно до вихідних даних на проєктування з дотриманням вимог до міцності, надійності та довговічності об`єкта будівництва, його експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення, у тому числі щодо доступності осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення; санітарного та епідеміологічного благополуччя населення; охорони праці; екології; пожежної безпеки; техногенної безпеки і може бути затверджена в установленому порядку з технічними показниками наведеними у цьому звіті.
Також 21.12.2018 ТОВ «ПАТРИАКОМ» було отримано Експертний звіт з Додатками щодо розгляду проєктної документації за проєктом «Будівництво ТОВ «ПАТРИАКОМ» багатоповерхового житлового будинку № 18 кварталу житлової забудови із супутніми об`єктами соціально-побутової інфраструктури на вул. Т. Шевченка, 60 у м. Львові» № 7-06121.10.2019 -18-ЕП/ЛО Коригування.
Клас наслідків (відповідальності)-СС2, відповідно до якого, за результатами розгляду проєктної документації і зняття зауважень встановлено, що зазначена документація розроблена відповідно до вихідних даних на проєктування з дотриманням вимог до міцності, надійності та довговічності об`єкта будівництва, його експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення, у тому числі щодо доступності осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення; санітарного та епідеміологічного благополуччя населення; охорони праці; екології; пожежної безпеки; техногенної безпеки і може бути затверджена в установленому порядку з технічними показниками наведеними у цьому звіті.
21.10.2019 ТОВ «ПАТРИАКОМ» отримало Дозвіл на виконання будівельних робіт № ЛВ 012201021236 з «Будівництва багатоповерхового житлового будинку № 18 кварталу житлової забудови із супутніми об`єктами соціально-побутової інфраструктури на вул. Т Шевченка, 60 у м. Львові» Коригування, місце розташування об`єкту будівництва: вул. Т.Шевченка, 60, м. Львів, Львівська обл., 79039 та Дозвіл на виконання будівельних робіт № ЛВ 012201021811 з «Будівництва багатоповерхового житлового будинку № 17 кварталу житлової забудови із супутніми об`єктами соціально-побутової інфраструктури на вул. Т Шевченка, 60 у м. Львові» Коригування, місце розташування об`єкту будівництва: вул. Т.Шевченка, 60, м. Львів, Львівська обл.
03.06.2019 між ТОВ «ПАТРИАКОМ» (замовником) та ТОВ «МАКСБУДРЕМ» (підрядником) було укладено договір №0306/19 на виконання підрядних робіт, відповідно до п.1.1 якого Замовник доручає, а Підрядник в межах договірної ціни зобов`язується власними і залученими силами виконати і здати Замовникові відповідно до Договірної ціни, роботи по демонтажу тепломережі на об`єкті: «Винос теплових мереж з зони забудови багатоповерхових житлових будинків №17 і №18 на земельній ділянці по вул.Шевченка,60 м, Львові (Демонтаж існуючої тепломережі)» (далі - Роботи). п.1.2. Замовник зобов`язується прийняти та оплатити зазначені Роботи на умовах, передбачених цим Договором;
У відповідності до п.2.1. цього Договору підрядник бере на себе зобов`язання: п.п. 2.1.1. Виконати усі Роботи, що визначені в Договорі та додатках до нього, у повному обсязі та у встановлені строки, і передати Замовнику об`єкт; п.п. 2.1.2. забезпечити в період виконання Робіт необхідні протипожежні заходи, умови режиму на об`єктах та дотримання вимог щодо техніки безпеки та охорони навколишнього середовища, п.п.; 2.1.3. забезпечувати в процесі проведення Робіт систематичне прибирання будівельного майданчика, а після закінчення монтажних Робіт звільнити протягом 10 робочих днів будівельний майданчик від техніки, механізмів, матеріалів та тимчасових споруд; п.п. 2.1.4. замовник зобов`язується прийняти від підрядника виконання Робіт і провести з ним розрахунки у порядку, передбаченому цим Договором. 
У відповідності до п. 3 Договору вартість робіт згідно з Договірною ціною становить: 63 650,72 грн., у тому числі ПДВ 20% 10 608,45 грн.; розрахунки по цьому договору здійснюються в безготівковому порядку. Форма розрахунків - платіжне доручення; вартість робіт може бути змінена лише за умови виникнення додаткових робіт що погоджуються замовником з обов`язковим підписанням додаткової угоди до цього Договору. 
Замовник здійснює самостійно постачання матеріалів, конструкцій, виробів необхідних для проведення демонтажних робіт. п.5.1 підрядник виконує роботи у відповідності з проєктною документацією, будівельними нормами і правилами та договором.
Крім цього, 05.08.2019 між позивачем (замовником) та ТОВ «МАКСБУДРЕМ» (підрядником) укладено Договір підряду № 05/08/2019, за умовами якого замовник доручає а Підрядник зобов`язується на власний ризик, у відповідності до умов даного Договору виконати роботи по монтажу тепломережі на об`єкті «Винос теплових мереж з зони забудови багатоповерхових житлових будників №17 і №18 на земельній ділянці по вул. Шевченка, 60 у м. Львові (ремонт теплової мережі)» (далі - об`єкт), а Замовник зобов`язується прийняти ці роботи та оплатити їх.
Детальний зміст (обсяги та види) робіт, які Підрядник зобов`язується виконати відповідно до цього Договору, визначається в Договірній ціні (додаток № 1 до цього Договору), яка з моменту її підписання Сторонами стає невід`ємною частиною цього Договору. Внесення будь-яких змін до переліку робіт за цим Договором здійснюється за взаємною згодою Сторін шляхом підписання відповідного додаткового договору.
Підрядник виконує Роботи за цим Договором власними силами або силами залучених субпідрядних організацій з використанням власних або залучених інструментів, обладнання, машин і механізмів, які він вважає за необхідне задіяти для успішного виконання Робіт. У разі залучення Підрядником субпідрядник організацій, або третіх осіб - постачальників матеріалів, інструментів, обладнання, машин і механізмів, Підрядник приймає на себе усі ризики пов`язані з таким залученням, та є кінцевим вигодонабувачем за усіма такими правочинами. Підрядник приймає на себе також усі ризики пов`язані з недотриманням такими третіми особами вимог податкового та іншого законодавства України, та правил техніки безпеки.
Підписання цього договору сторонами свідчить про те, що Замовник надав Підряднику усю необхідну документацію, відповідно до якої Підрядник зобов`язується проводити роботи.
Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Договору При виконанні робіт Підрядник використовує свої матеріали й обладнання та несе повну відповідальність за їх якість та відповідність проєктній документації та умовам цього Договору. У випадках, передбачених чинним законодавством, обладнання та матеріали, що використовуються Підрядником при виконанні робіт, повинні супроводжуватись гігієнічним висновком МОЗ України, декларацією про відповідність або свідоцтвом про визнання чи сертифікатом відповідності продукції. У випадку виявлення Замовником фактів використання Підрядником неякісних матеріалів чи матеріалів, тип та характеристика яких не відповідають проєктній документації, Підрядник зобов`язаний негайно замінити такі матеріали за свій рахунок, з відшкодуванням завданих Замовнику збитків.
У відповідності до п.п. 2.2 підрядник виконує роботи власними силами та засобами. Залучення субпідрядників для виконання окремих видів робіт по даному Договору допускається лише зі згоди Замовника. При цьому, Підрядник несе перед Замовником повну відповідальність за неналежне виконання субпідрядником зобов`язань Підрядника за цим договором.
За приписами п.п. 2.7-2.8 Приймання-передача робіт за цим Договором здійснюється після їх завершених Підрядник протягом 5 календарних днів з моменту завершення виконання робіт за Договором передає Замовнику два примірники Акту приймання - передачі виконаних робіт.
Замовник протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання Акту приймання - передачі перевіряє обсяги виконаних робіт, їх якість та відповідність умовам Договору та підписує Акт приймання - передачі, після чого повертає один екземпляр Акту Підрядник) або надає Підряднику мотивовану письмову відмову від підписання Акту з вказівкою на недоліки, виявлені у виконаних роботах. Вказані недоліки підлягають усунеш Підрядником за його рахунок протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримана письмової відмови Замовника. Акт приймання - передачі при цьому підписується негайне після усунення відповідних недоліків Підрядником.
Строки виконання робіт встановлені у розділі 3, відповідно до якого підрядник зобов`язується завершити роботи та передати Замовнику виконання за цим договором у термін, не пізніше 30.09.2019.
Згідно з п.п. 4.1 п. 4 Договору загальна вартість робіт за цим Договором складає 2618551,81 грн., з урахуванням ПДВ та може бути змінена лише за взаємною згодою сторін шляхом укладання додаткового письмового договору про внесення змін до цього Договору.
Порядок оплати робіт закріплений у п.п. 4.2, та згідно з пп. 4.2.1 п. 4.2 замовник сплачує авансовий платіж в розмірі 30% від загальної вартості робіт за договором, а саме: 785565,54 гри., в т.ч. ПДВ, протягом 3 (трьох) банківських днів після виставлення відповідного рахунку; розрахунки з Підрядником за виконані роботи проводяться із врахуванням здійснення передоплати згідно підписаних актів виконаних робіт та довідки за формою КБ-3 протягом 5-ти робочих днів після підписання акту приймання-передачі виконаних робіт.
Додатком № 1 до цього Договору узгоджена Договірна ціна на будівництво Винос теплових мереж з зони забудови багатоповерхових житлових будинків № 17 і №18 на земельній ділянці по вул. Шевченка, 60 у м. Львові, що здійснюється в 2019 році, складений в поточних цінах станом на 22.07.2019 всього у розмірі 2618,55181 тис. грн., ПДВ 436,4253 тис. грн., складений на підставі пояснювальної записки.
Також було складено локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1 на Винос теплових мереж з зони забудови багатоповерхових житлових будинків № 17 і №18 на земельній ділянці по вул. Шевченка, 60 у м. Львові на загальну кошторисну вартість 2156,49857 тис. грн.., кошторисну трудомісткість 2,9189 тис. люд. год., кошторисну заробітну плату 273,8062 тис. грн., середній розряд робіт 3,7 розряд, складений на підставі пояснювальної записки, підсумкову відомість ресурсів до локального кошторису № 2-1-1 складений на виконання виносу теплових мереж, розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису № 2-1-1 на винос теплових мереж.
Крім цього, в межах цієї будівельної діяльності 04.11.2019 між позивачем та ТОВ «КРІСТАЛ ЕССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ» було укладено Договір організації будівництва об`єктів нерухомого майна № 04/11-19, у відповідності до предмету якого, в термін, визначений Договором та відповідно до його умов ТОВ «КРІСТАЛ ЕССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ» використовує інвестиції в розмірі, встановленому в пункті 4.1. Договору, здійснює фінансування реалізації проєкту відповідно до умов цього Договору, а ТОВ «ПАТРИАКОМ» за рахунок Інвестицій зобов`язується самостійно або з залученням підрядних організацій та відповідно до Технічного завдання та Проєктного документа, розробленої та затвердженої в порядку, передбаченому Договором та Законодавством, реалізувати Проєкт, в тому числі, але не обмежуючись: збудувати Об`єкт протягом Строку будівництва, ввести Об`єкт в експлуатацію та передати його ТОВ «КРІСТАЛ ЕССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ» по Акту приймання-передачі, а також виконати інші обов`язки щодо реалізації Проєкту, передбачені цим Договором.
На підтвердження здійснення будівельних робіт товариством було складено довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за червень 2019 на загальну вартість виконаних робіт сумою 63,65072 тис. грн., складеною та підписаною сторонами 14.06.2019; Акт приймання виконаних будівельних робіт за червень 2019 року на загальну суму за Актом 63650,72 тис. грн., складеною та підписаною сторонами 14.06.2019, підсумкову відомість ресурсів на об`єкті: «Винос теплових мереж з зони забудови багатоповерхових житлових будників №17 і №18 на земельній ділянці по вул. Шевченка, 60 у м. Львові (Демонтаж існуючої тепломережі) (витрати по факту)» за звітний період липень 2019 року, сумою разом 1567,50 тис. грн. довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2019 року на загальну суму 999,60025 тис. грн., складеною та підписаною сторонами 18.09.2019, Акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2019 року на загальну суму за Актом 999,60025 тис. грн., складений та підписаний сторонами 18.09.2019, підсумкову відомість ресурсів на об`єкті: «Винос теплових мереж з зони забудови багатоповерхових житлових будників №17 і №18 на земельній ділянці по вул. Шевченка, 60 у м. Львові (витрати по факту)» у загальній сумі 636852,96 тис. грн., довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2019 року на суму всього виконаних будівельних робіт з ПДВ 1664,39913 тис. грн., у т.ч. за звітний місяць 664,79888 тис. грн. складену та підписану замовником 02.10.2019, а виконавцем підписану 30.09.2019, Акту приймання виконання будівельних робіт за вересень 2019 року на суму всього за Актом 664798,88 тис. грн. складену та підписану замовником 02.10.2019, а виконавцем підписану 30.09.2019, підсумкову відомість ресурсів на об`єкті: «Винос теплових мереж з зони забудови багатоповерхових житлових будників №17 і №18 на земельній ділянці по вул. Шевченка, 60 у м. Львові (витрати по факту)» за вересень 2019 року на загальну суму 372674,25 тис. грн., довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2019 року всього вартістю виконаних будівельних робіт з ПДВ 2198,42353 тис. грн., складену та підписану замовником 05.11.2019, а виконавцем підписану 31.10.2019, Акт приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2019 року сумою всього за Актом 534024,40 тис. грн., складений та підписаний замовником 05.11.2019, а виконавцем підписану 31.10.2019, підсумкову відомість ресурсів на об`єкті: «Винос теплових мереж з зони забудови багатоповерхових житлових будників №17 і №18 на земельній ділянці по вул. Шевченка, 60 у м. Львові (витрати по факту)» у загальній сумі 252427,98 тис. грн.
Розрахунки за цим Договором підтверджуються платіжними дорученнями: № 619 від 14.06.2019 на суму 35000,00 грн., у т.ч. ПДВ 5833,33 грн., № 830 від 06.08.2019 на суму 785555,54 грн., у т.ч. ПДВ 130927,59 грн., № 844 від 08.08.2019 на суму 28650,72 грн., у т.ч. ПДВ 4775,12 грн., № 952 від 06.09.2019 на суму 500000,00 грн., у т.ч. ПДВ 83333,33 грн., № 1061 від 02.10.2019 на суму 300000,00 грн., № 1216 від 05.11.2019 на суму 612857,99 грн.
Здійснення будівельних робіт позивач також доводить фотознімками, долученими до матеріалів справи, зведеним планом
Закінчення будівництво об`єкту згідно з проєктом Будівництво ТОВ «ПАТРИАКОМ» багатоповерхового житлового будинку № 17 кварталу житлової забудови із супутніми об`єктами соціально-побутової інфраструктури на вул. Т. Шевченка, 60 у м. Львові (характер будівництва – нове будівництво), місце розташування згідно з документом, що дає право на виконання будівельних робіт Львівська обл.., Львівський р-н., Львівська територіальна громада, м. Львів (станом на 01.01.2021), вул. Шевченка Т., б. 60, підтверджується Сертифікатом № ЛВ122220112992, створеного в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва 12.01.2022 та виданого Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта (черги, окремого пускового комплексу) проєктній документації та підтверджує його готовність до експлуатації.
Закінчення будівництво об`єкту згідно з проєктом Будівництво ТОВ «ПАТРИАКОМ» багатоповерхового житлового будинку № 18 кварталу житлової забудови із супутніми об`єктами соціально-побутової інфраструктури на вул. Т. Шевченка, 60 у м. Львові (характер будівництва – нове будівництво), місце розташування згідно з документом, що дає право на виконання будівельних робіт Львівська обл.., Львівський р-н., Львівська територіальна громада, м. Львів (станом на 01.01.2021), вул. Шевченка Т., б. 60, підтверджується Сертифікатом № ЛВ122210709653, створеного в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва 12.01.2022 та виданого Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта (черги, окремого пускового комплексу) проєктній документації та підтверджує його готовність до експлуатації.
Головним управлінням ДПС у Львівській області, на підставі наказу № 3156-ПП від 28.05.2025, відповідно до п. п. 16.1.5, п. п. 16.1.7 п. 16.1 ст. 16, п. п. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20, п. п. 73.3 ст. 73, п. п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (із змінами та доповненнями) проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАТРИАКОМ» (код ЄДРПОУ 40251866) (далі - ТОВ «ПАТРИАКОМ») з питань проведення взаємовідносин із ТОВ «МАКСБУДРЕМ» (код ЄДРПОУ 42614231) за період червень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2019 року та правомірності їх відображення у податкових деклараціях з податку на додану вартість та податкових деклараціях з податку на прибуток підприємств.
Під час проведення перевірки ГУ ДПС у Львівській області головному бухгалтеру ТОВ «ПАТРИАКОМ» було вручено Вимогу про надання документів та інформації від 30.05.2025 вих.№ 19596/6/13-01-07-05-14, в якій було вказано про необхідність надання у термін до 12 години 00 хвилин 04.06.2025 року для проведення документальної перевірки підприємства наступний перелік документів: установчі документи; наявні ліцензії, інші дозвільні документи, наказ про облікову політику підприємства на 2019 рік; довідку про наявність власних, орендованих, переданих у користування транспортних засобів, земельних ділянок, складських, офісних, виробничих приміщень (із наданням відповідних дозволів), за вищезазначений період; штатний розпис підприємства; договори, контракти з додатками; накладні, МД на прихід сировини, матеріалів та інших ТМЦ, накладні, ВМД на відвантаження готової продукції (ТМЦ), акти виконаних робіт, сертифікати якості (відповідності) на сировину (матеріали) від постачальника, довіреності; документи на транспортування (CMR, ТТН, шляхові листи, залізничні накладні, тощо); банківські виписки; затверджені на підприємстві економічно обґрунтовані норми витрат сировини на виготовлення одиниці продукції, норми втрат (технологічних і від технічно неминучого браку) з посиланням на документ, на підставі якого ці норми розраховано, галузеві нормативні акти, розрахунки та результати досліджень технологічних служб підприємств або інших лімітів, що регламентують хід технологічного процесу, акти браку, належним чином . заповнені паспорти відходів, журнали утворення відходів за період червень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2019 року для підтвердження правильності формування обсягів постачання з ПДВ та обсягів придбання з ПДВ розшифрування виробничої собівартості в розрахунку на одиницю готової продукції в розрізі статей витрат; планові та фактичні калькуляції собівартості готової продукції; помісячні виробничі звіти по власній продукції; відповідні калькуляції з визначенням норми витрат сировими та інших витрат, розрахунки відходів; документацію з обліку відходів та місць їх утворення (журнал обліку відходів підприємства, форма №1-ВТ «Облік відходів та пакувальник матеріалів і тари», паспорти відходів підприємства, реєстрові карти об`єктів утворення, оброблення та утилізації відходів), дозволи, ліміти, регістри бухгалтерського обліку відходів (в кількісному та вартісному виразі); документи, які підтверджують розрахунок ціни продажу власно виготовленої готової продукції відповідно до умов поставки (в тому числі при реалізації продукції на неплатника ПДВ); обороти та аналіз рахунків (36,37,63,68) за період червень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2019 року по субконто «номенклатура» з розшифровкою кредитової та дебетової сторони (в розрізі рахунків оборотно - сальдові відомості та аналіз рахунків (15,20,23,26,28) за період червень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2019 року по субконто «номенклатура»; оборотно-сальдові відомості (15,23,26,28) за період червень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2019 року по видах об`єктів з переліком витрат; оборотно-сальдові відомості витратних рахунків за період червень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2019 року по статтях витрат; оборотно-сальдові відомості рахунків (10,15) за період червень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2019 року по субконто «номенклатура»; аналізи дохідних та витратних рахунків відповідних періодів; головні книги, оборотно-сальдові відомості, журнали-ордери (обороти рахунку), картки рахунків, аналізи рахунків по всіх бухгалтерських рахунках, задіяних у бухгалтерському обліку підприємства (з врахуванням існуючих субрахунків) за період червень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2019 року.
ТОВ "ПАТРИАКОМ" по взаєморозрахунках з ТОВ "МАКСБУДРЕМ" до перевірки було надано: Договір на виконання підрядних робіт №0306/19 від 03.06.2019; Договірна ціна на будівництво Винос теплових мереж з зони забудови багатоповерхових житлових будинків №17 і №18 на земельній ділянці по вул. Шевченка,60 у м. Львові (Демонтаж існуючої тепломережі), що здійснюється в 2019 році; Локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 на Винос теплових мереж з зони забудови багатоповерхових житлових будинків №17 і №18 на земельній ділянці по вул.Шевчеігка.60 у м. Львові (Демонтаж існуючої тепломережі); Розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису №2-1-1 на Винос теплових мереж; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2019; Акт приймання виконаних будівельних робіт за червень 2019 року б/н від 14.06.2019; Підсумкову відомість ресурсів; Договір підряду№05/082019 від 05.08.2019; Договірну ціну на будівництво Винос теплових мереж з зони забудови багатоповерхових житлових будинків №17 і №18 на земельній ділянці по вул. Шевченка,60 у м. Львові (Демонтаж існуючої тепломережі), що здійснюється в 2019 році;
Локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 на Винос теплових мереж з зони забудови багатоповерхових житлових будинків №17 і №18 на земельній ділянці по вул. Шевченка, 60 у м. Львові (Демонтаж існуючої тепломережі); Розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису №2-1-1 на Винос теплових мереж; Пояснювальну записку; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2019; Акт приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2019 року б/н від 18.09.2019; Підсумкову відомість ресурсів 2019; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2019; Акт приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2019 року б/н від 02.10.2019; Підсумкову відомість ресурсів вересень 2019; Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2019; Акт приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2019 року б/н від 05.11.2019; підсумкову відомість ресурсів жовтень 2019; Платіжні доручення №619 від 14.06.2019, №844 від 08,08,2019, №830 від 06.08.2019, №952 від 06.09.2019, №1061 від 02.10.2019, № 1216 від 05.11.2025за період з червня по листопад 2019; Оборотно-сальдові відомості та картки рахунку за період вересень - листопад 2019 по бух.рах 6851 контрагент "МАКСБУДРЕМ" в розрізі договорів; Договір оренди землі від 24.10.2007; Сертифікат № ЛВ 122210709653 виданий 14,07.2021 Сертифікат № ЛВ 122220112992 виданий 12.01.2022; Штатний розпис станом на 01 січня 2019р.; Оборотно-сальдова відомість ро рахунку 151, аналіз 281, які було враховано під час перевірки.
За результатами здійсненої перевірки складено Акт від 11.06.2025 № 26231/13-01-07-08/3388061, який було вручено представнику ТОВ «ПАТРИАКОМ» 12 червня 2025 року.
У висновках вказаного акту зазначено про встановлення порушень ТОВ «ПАТРИАКОМ»: п. 5, п. 6, п. 7, п. 9 П(С)БО 16 «Витрати», пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пп. 140.4.2 п. 140.4 ст, 140 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, в результаті чого підприємством завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 1885062 грн., у тому числі за три квартали 2022 року 1885062 гривень;
п. 198.1, п. 198.2, 198.3, ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язану сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник рядка 18 Декларації) на загальну суму 377012 грн., в тому числі червень 2019 року на суму 608 грн., серпень 2019 року на суму 130928 грн., вересень 2019 року на суму 47 127 жовтень 2019 року на суму 86206 грн., листопад 2019 року на суму 102143 гривень.
Вказаних висновків контролюючий орган дійшов з огляду на те, що в ході аналізу представлених документів встановлено у підсумкових відомостях ресурсів відсутні підписи та не ідентифіковано осіб зі сторони підрядника (ТОВ "МАКСБУДРЕМ") та зі сторони замовника (ТОВ «ПАТРИАКОМ»), які склали та перевірили такі відомості, що свідчить про дефектність складених первинних документів; у актах приймання виконаних будівельних робіт (форма №КБ-2в) відсутні номера актів; у довідках про вартість виконаних будівельних робіт (форма №КБ-3) не вказано період та не зазначено дати складання; у актах приймання виконаних будівельних робіт (форма №КБ-2в) та довідках про вартість виконаних будівельних робіт (форма №КБ-3) не ідентифіковано осіб із сторони підрядника (ТОВ «МАКСБУДРЕМ») та зі сторони замовника (ТОВ "ПАТРИАКОМ"), якими підписано зазначені документи, що свідчить про дефектність складених первинних документів; у актах приймання виконаних будівельних робіт (форма №КБ-2в) включено матеріали Підрядника (електроди, діаметр 4 мм, газ зріджений, гарячекатана арматурна сталь періодичного профілю, електроди, кільце ущільнююче до теплоізольованих труб, кільця залізобетонні, кисень технічний газоподібний, коліна для теплоізольованих труб, компенсатор сильфонний для теплоізольованих труб, компенсаційна подушка для теплоізольованих труб, комплекти ізоляції стиків, крани кульові, круги армовані абразивні зачисні, лотки каналів для тепломереж, люк чавунний для колодязів легкий плити перекриття лотків, опора ковзна СПІРО, опора нерухома до теплоізольованих труб, розчин готовий кладковий важкий цементний, рукав кінцевий для теплоізольованих труб, стрічка сигнальна, суміші бетонні готові важкі, трійник прямий, труба ПВХ, труби сталеві водогазопровідні, труби сталеві електрозварні з тепло гідроізоляцією із пінополіуретану з зовнішньою оболонкою із поліетилену, труби сталеві електрозварні прямо шовні, труби сталеві теплоізольовані в оболонці СПІРО, тощо), які згідно даних ЄРПН не придбавались.
Крім цього вказано, що в ході проведення перевірки за результатами проведеного аналізу даних АІС «Податковий блок» та даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що ТОВ «МАКСБУДРЕМ» не здійснювало залучення інших суб`єктів господарювання до виконання даних робіт (Винос теплових мереж з зони забудови багатоповерхових житлових будинків №17 і №18 на земельній ділянці по вул.Шевченка,60 м. Львові (Демонтаж існуючої тепломережі)).
Відповідно поданого до ДПІ ТОВ „МАКСБУДРЕМ” податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за другий, третій, четвертий квартали 2019 року виплати доходів по цивільно правових договорах не проводилися, записи по коду ознаки 157 відсутні, відповідно платником не отримано послуги у значних обсягах від інших фізичних осіб - підприємців.
Згідно звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 4), нарахування єдиного внеску (таблиці 1 додатка 4) та Відомостей про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам (таблиці 6 додатка 4) чисельність працюючих склала в червні 2019 - 13 осіб, в вересні 2019 - 12 осіб, в жовтні 2019 - 10 осіб.
Відповідно до актів виконаних робіт підрядником ТОВ «МАКСБУДРЕМ», можна зробити висновок, що за умови дотримання трудового законодавства України, працівники ТОВ «МАКСБУДРЕМ» протягом червня 2019 року могли виконати максимальний обсяг робіт 1040 людино-годин (10*8*13). Проте, у актах приймання будівельних робіт зазначено 285,38 людино-години. Протягом вересня 2019 року могли виконати максимальний обсяг , робіт 2016 людино-годин (21*8*12). Проте, у актах приймання будівельних робіт зазначено 2466,86 людино-години. Протягом жовтня 2019 року могли виконати максимальний обсяг робіт 1840 людино-годин (23*8*10). Проте, у актах приймання будівельних робіт зазначено 1139,14 людино- години.
Крім цього, до перевірки не надано інформації, щодо використаних зазначених в локальних кошторисах на будівельні роботи №2-1-1 Винос теплових мереж з зони забудови багатоповерхових житло будинків №17 і №18 на земельній ділянці по вул. Шевченка, 60, м. Львів будівельних механізмів: крани на автомобільному ходу, вантажопідйомністю 10т, автомобілі бортові, агреґатно зварювальні пересувні з бензиновим двигуном, з номінальним зварювальним струмом 250-40 агрегати зварювальні пересувні з дизельним двигуном, бульдозери, екскаватори, електростанції пересувні, компресори пересувні автомобільному ходу, вантажопідйомністю 10т, насосні станції електричні стаціонарні, апарат для нового зварювання, машини шліфувальні кутові а результатами зібраної інформації встановлено відсутність джерела походження ідентифікованого товару, що унеможливлює його рух за ланцюгу всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій, зокрема до ТОВ "ПАТРИАКОМ".
В ході проведення перевірки, під час проведеного аналізу наявних у ТОВ «МАКСБУДРЕМ» трудових ресурсів: з однієї сторони - незначна кількість працюючих та з другої сторони - значний обсяг фактично оформлених ТОВ «МАКСБУДРЕМ» операцій з придбання та реалізації товарі передбачає значно більшого обсягу трудовитрат, особистої участі персоналу.
Зазначені операції ТОВ «ПАТРИАКОМ» із ТОВ «МАКСБУДРЕМ» не містять у суті своїх розумних економічних або інших причин (ділової мети). Такі причини можуть бути наявний лише за умови, якщо платник податку має намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності. Наслідком діяльності ТОВ «МАКСБУДРЕМ є виключно чи переважно формування податкових зобов`язань на адресу контрагентів в тої числі ТОВ «ПАТРИАКОМ».
Враховуючи вищенаведене, ТОВ «МАКСБУДРЕМ» не могло фактично здійснювати вищенаведені господарські операції з урахуванням часу, оперативності проведення операції місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного, недостатньої чисельності трудових ресурсів та відсутності будівельних матеріалів, необхідних для здійснення даних робіт.
Діяльність ТОВ «МАКСБУДРЕМ» свідчить про маніпулювання податковою звітність метою заниження сум податку на додану вартість, які підлягають до сплати в бюджет, шляхом штучного формування податкового кредиту, а отже наданням податкової вигоди третім особа (контрагентам покупцям).
Крім цього вказано, що ГУ ДПС у Львівській області прийнято рішення про відповідність TОB «МАКСБУДРЕМ» критеріям ризиковості платника податку, а також зауважено, що означений контрагент позивача є фігурантом кримінального провадження..
Таким чином, за результатами встановленої (зібраної) інформації встановлено, відсутність джерела походження ідентифікованого товару унеможливлює його рух за ланцюгу всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій, зокрема до ТОВ «ПАТРИАКОМ».
В ході проведення перевірки, під час проведеного аналізу наявних у ТОВ «МАКСБУДРЕМ трудових ресурсів: з однієї сторони - незначна кількість працюючих та з другої сторони - значний обсяг фактично оформлених ТОВ «МАКСБУДРЕМ» операцій з придбання та реалізації товарі передбачає значно більшого обсягу трудовитрат, особистої участі персоналу.
Зазначені операції ТОВ "ПАТРИАКОМ" із ТОВ «МАКСБУДРЕМ» не містять у суті своїх розумних економічних або інших причин (ділової мети). Такі причини можуть бути наявний лише за умови, якщо платник податку має намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності. Наслідком діяльності ТОВ «МАКСБУДРЕМ є виключно чи переважно формування податкових зобов`язань на адресу контрагентів в тої числі ТОВ "ПАТРИАКОМ" .
Враховуючи вищенаведене, ТОВ «МАКСБУДРЕМ» не могло фактично здійснювати вищенаведені господарські операції з урахуванням часу, оперативності проведення операції місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного, недостатньої чисельності трудових ресурсів та відсутності будівельних матеріалів, необхідних для здійснення даних робіт.
Виходячи із вищезазначеного, ГУ ДПС виснувало, що договори, укладені між ТОВ «ПАТРИАКОМ» та ТОВ «МАКСБУДРЕМ» не опосередковуються з реальним виконанням операцій, які становлять його предмет, не встановлено залучення ТОВ «МАКСБУДРЕМ» до виконання вищезазначених робіт протягом червня, вересня, жовтня 2019 року субпідрядних організацій у відповідних обсягах.
За таких обставин, на думку відповідача, діяльність ТОВ «МАКСБУДРЕМ» свідчить про маніпулювання податковою звітність метою заниження сум податку на додану вартість, які підлягають до сплати в бюджет, шляхом штучного формування податкового кредиту, а отже наданням податкової вигоди третім особа (контрагентам покупцям).
З урахуванням зазначеного, перевіркою встановлено не підтвердження факту проведення будівельних ТОВ «МАКСБУДРЕМ» на адресу ТОВ «ПАТРИАКОМ». Таким чином, в первинних документах, виписаних ТОВ «МАКСБУДРЕМ» для ТОВ «ПАТРИАКОМ» зазначені господарські операції, які фактично не відбувались. У зв`язку з чим, вони (податкові та видаткові накладні) мають юридичної сили первинних документів, відповідно ТОВ «ПАТРИАКОМ» за переконанням ГУ ДПС, неправомірно сформовано регістри бухгалтерського обліку та податкову звітність на підставі таких первинних документів.
Встановлені за результатами перевірки обставини, що свідчать про не здійснення операції з придбання робіт ТОВ «МАКСБУДРЕМ» не дають права ТОВ «ПАТРИАКОМ», на формування податкового кредиту з ПДВ на підставі податкових накладних ТОВ «МАКСБУДРЕМ».
З урахуванням вищевикладеного, надані до перевірки ТОВ «ПАТРИАКОМ» документи по взаємовідносинах з ТОВ «МАКСБУДРЕМ» мають статус формально складених та не підтверджують реальність здійснення таких операцій.
Враховуючи вищенаведене, перевіркою ТОВ "ПАТРИАКОМ" встановлено завищення податкового кредиту з податку на додану вартість в розмірі 377012 грн. по взаєморозрахунках з ТОВ «МАКСБУДРЕМ», чим порушено вимоги п.198.1, п.198.2, п.198.3, ст.198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (із змінами та доповненнями).
На тих самих підставах контролюючим органом зроблено висновок, що ТОВ «ПАТРИАКОМ» здійснено формування витрат (собівартість реалізованих товарів робіт, послуг) без належного оформлення первинних документів, що підтверджують фактичне придбання ТМЦ, таким чином в порушення вимог п.5, п.6, п.7, п.9 П(С)БО «Витрати», п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.п.140.4.2 п.140.4 ст.140 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) ТОВ "ПАТРИАКОМ" завищено витрать рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» на загальну суму 1 885 062 грн., в тому числі за третій квартал 2021 р. на суму 942 531 грн, за третій квартал 2022 р. на суму 942 531 грн, по операціях з ТОВ «МАКСБУДРЕМ», що призвело до завищені фінансового результату до оподаткування (збиток) за три квартали 2021 р. на суму 942 531 грн за три квартали 2022 р. на суму 942 531 грн, в результаті чого завищено об`єкт оподаткування податком на прибуток в розмірі 1 885 062 грн., в тому числі за період три квартали 2022 року загальну суму 1 885 062 гривень.
Товариство з висновками Акту не погодилось, надало свої заперечення.
Листом № 26381/6/13-01-07-05 від 10.07.2025 ГУ ДПС у Львівській області повідомило ТОВ «ПАТРИАКОМ» що висновки Акту вирішено залишити без змін, а заперечення без задоволення. 
На підставі означеного Акту перевірки ГУ ДПС податкове повідомлення-рішення № 32156/13-01-07-05 від 11.07.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податку на додану вартість у сумі 471265 грн. 00 коп. (в тому числі: суму ПДВ - 377012 грн. 00 коп. та штрафну санкцію у розмірі 94 253 грн. 00 коп.), а також податкове повідомлення-рішення № 32152/13-01-07-05 від 11.07.2025, яким зменшено від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток на 1885062 грн. 00 коп.).
Вказані ППР були оскаржені товариством в адміністративному порядку, проте Рішенням ДПС України від 29.09.2025 № 28243/6/99-00-06-01-06 скарга була залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення від 11.072025 № 32156/13-01-07-05 та № 32152/13-01-07-05 – без змін.
Не погоджуючись із цими повідомленнями рішеннями, та з огляду на те, що досудове врегулювання спору не призвело до бажаного результату позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI(далі по тексту також ПК України).
У відповідності до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Також, підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Стаття 78 Податкового кодексу України регламентує порядок проведення документальних позапланових перевірок.
Відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Згідно з п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Позивач порядок призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ПАТРІАКОМ» не оскаржує.
Водночас, матеріалами справи підтверджується, що умови призначення документальної позапланової виїзної перевірки» ТОВ «ПАТРІАКОМ» були дотримані.
Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України встановлено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Відповідно до п.7 П(С)БО 16«Витрати» витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.
Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
Так, визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку та підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або у разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток навіть за наявності складених документів чи сплати грошових коштів.
Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
У відповідності до змісту п.138.1 ст.138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, зокрема, собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інших витрат.
Згідно з п.138.2 ст.138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до п.138.4 ст.138 ПК України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.
Відповідно до п.200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
За змістом пункту 200.3. статті 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (підпункт «а»).
Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
У відповідності до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно пункту198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до абзацу першого пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий пункту 44.1 статті 44 ПК України).
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).
Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (далі - Положення №88).
Згідно п. 2.3 зазначеного вище Положення №88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Відповідно до п. 2.14 Положення №88 первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 12.03.2021 у справі №810/5871/15, адміністративне провадження №К/9901/41160/18, висловив свою правову позицію щодо реальності господарської операції.
Так, Верховний Суд зазначив, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування як витрат так і податкового кредиту.
Окремою підставою для висновку про відсутність у платника податків права на отримання податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, відображення у первинних документах недостовірних даних або даних, які неможливо віднести до операцій, що перевіряються.
Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміна у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.
Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Отже, лише за умови підтвердження первинними документами господарських операцій, платник податків має право на відображення результатів таких операцій у бухгалтерському обліку.
Верховний Суд України у постанові від 20.01.2016 у справі № 826/11531/14, Верховний Суд у постановах від 02.10.2019 у справі №820/20933/14, від 05.11.2019 у справі №817/3736/14, від 15.10.2020 у справі №826/7614/15 неодноразово звертав увагу, що надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, або є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом, а також якщо встановлено протиправну поведінку контрагента та про обізнаність платника податків щодо такої та злагодженості дій між ними.
При цьому про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, у тому числі і наявність таких обставин: відсутність первинних документів обліку, недоліки в їх заповненні, відсутність економічної доцільності проведення відповідних господарських операцій, неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, та інші обставини, які можуть свідчити про вчинення операцій, що не мають на меті досягнення позитивного економічного ефекту, натомість мають на меті отримання неправомірної вигоди, у тому числі преференцій з боку держави (податковий кредит).
Верховний Суд зазначив, що кожна з вказаних вище обставин не може бути самостійним беззаперечним свідченням (доказом) відсутності реального характеру господарських операцій, проте наявність таких обставин в сукупності, що має бути встановлено судом, може свідчити на користь висновку про неможливість фактичного проведення (вчинення) господарських операцій.
Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій та при оцінці обґрунтованості заявленої платником податків податкової вигоди суд має оцінити обставини вчинення відповідних господарських операцій в їх сукупності та дослідити фактичні правовідносини учасників операцій, перевірити дійсний рух активів у процесі виконання операцій, встановити зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності. При цьому також необхідно враховувати, що первинні документи мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами.
Отже, з викладеного суд дійшов висновку, що відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.
В свою чергу, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку. Наявність належно оформлених первинних документів є обов`язковою ознакою господарської операції, однак не єдиною. По своїй правовій суті господарською операцією є операція, яка змінює зміст активів платника податку, а первинні документи лише підвереджують факт її проведення.
Таким чином, основною первинною ознакою господарської операції є її реальність, а наявність первинних документів є вторинною, похідною ознакою. Належне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами не свідчить про безумовну їх відповідність самому змісту операції. Правові наслідки створює саме господарська операція, а не первинні документи.
Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.01.2020 у справі №640/19386/18, адміністративне провадження №К/9901/20121/19.
Необхідно зазначити, що основним аргументом контролюючого органу стосовно наявності підстав для притягнення позивача до відповідальності за збільшення останньому грошових зобов`язань є наявність податкової інформації щодо сумнівної діяльності контрагента позивача ТОВ «МАКСБУДРЕМ».
Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 17 листопада 2020 року у справі № 816/5040/14 норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами - постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Зазначене підтверджується і практикою Європейського суду з прав людини: рішення від 09 січня 2007 року (заява № 803/02) у справі "Інтерсплав проти України"; рішення від 22 січня 2009 року (заява № 3991/03) "Справа БУЛВЕС проти Болгарії"; рішення від 18 березня 2010 року (заява № 6689/03) у справі "Бізнес Супорт Центр" проти Болгарії".
Отже, лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками послуг від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит та валові витрати. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а повинні бути підтверджені належними, достатніми, достовірними доказами із законних джерел у їх взаємній сукупності.
Крім того, згідно з практикою Верховного Суду зі спорів щодо оскарження рішень податкових органів з оцінки питань щодо відсутності у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів, порушення податкової дисципліни по ланцюгу постачання, не можуть бути безумовною підставою для висновку про нереальність господарських операцій та для позбавлення суб`єкта господарювання податкового кредиту та валових витрат.
Так, висновком Верховного Суду, викладеному у постановах по справам №826/7704/16 від 19 червня 2018 року, № 2а/1770/3360/12 від 30 січня 2018 року критична оцінка надана посиланню контролюючих органів на відсутність у контрагентів позивача власних чи орендованих основних фондів, кваліфікованих фахівців для здійснення діяльності, оскільки сама по собі наявність або відсутність у контрагентів основних фондів, певної кількості персоналу, не можуть являтися вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю. Укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки; податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником. При цьому залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).
Суд також звертає увагу, що відповідач не встановив ознак недобросовісності позивача під час проведення перевірки, а також не навів жодних доказів існування фактів узгодженості дій позивача з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або ж його обізнаності з такими діями постачальників.
Висновки, які зроблені податковим органом на підставі програмного забезпечення не можуть слугувати доказом, оскільки програмне забезпечення (інформаційні бази ДПС) до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків не відноситься. Такі дані не є належним доказом відсутності фактів здійснення господарських операцій безпосередньо платника податків, та доказом несплати ним податку, якщо спірний період податковим органом перевірено з урахуванням всіх первинних документів та документів податкової звітності.
Посилання контролюючого органу на узагальнену податкову інформацію, надану ГУ ДПС у Львівській області, не можуть бути беззаперечними доказами того, що господарська діяльність ТОВ «МАКСБУДРЕМ» спрямована на здійснення нереальних господарських операцій.
Окрім того, чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагента.
Позивач не може нести відповідальність за можливі невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме: платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов`язань.
Стверджуючи про відсутність у контрагента необхідних ресурсів і умов для ведення господарської діяльності, податковою не наведено конкретних доказів, які вказують на неможливість такого контрагента виконати свої зобов`язання. Зокрема, твердження податкового органу про те, що ТОВ «МАКСБУДРЕМ» не мало трудових ресурсів для виконання взятих на себе зобов`язань за договором спростовуються матеріалами справи.
Більше того, в законодавстві відсутня норма, яка б зобов`язувала підприємство перевіряти наявність таких ресурсів у контрагента та формувати податковий кредит, витрати та доходи лише за їх наявності.
Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «МАКСБУДРЕМ» (код ЄДРПОУ 42614231).
Згідно матеріалів справи, 03.06.2019 між ТОВ «ПАТРИАКОМ» (замовником) та ТОВ «МАКСБУДРЕМ» (підрядником) було укладено договір №0306/19 на виконання підрядних робіт та 05.08.2019 між позивачем (замовником) та ТОВ «МАКСБУДРЕМ» (підрядником) укладено Договір підряду № 05/08/2019 відповідно, які під час перевірки були надані посадовим особам відповідача.
На підставі договору від 03.06.2019 №0306/19 і залученими силами на користь позивача було виконано і здано роботи по демонтажу тепломережі на об`єкті: «Винос теплових мереж з зони забудови багатоповерхових житлових будинків №17 і №18 на земельній ділянці вул.Шевченка,60 м, Львові (Демонтаж існуючої тепломережі)» (далі - Роботи). п.1.2. Замовник зобов`язується прийняти та оплатити зазначені Роботи на умовах, передбачених
На підставі договору від 05.08.2019 № 05/08/2019 підрядником на користь позивача виконано і здано роботи по монтажу тепломережі на об`єкті «Винос теплових мереж з зони забудови багатоповерхових житлових будників №17 і №18 на земельній ділянці по вул. Шевченка, 60 у м. Львові (ремонт теплової мережі)» (далі - об`єкт), а Замовник зобов`язується прийняти ці роботи та оплатити їх.
До переліку будівельно-монтажних робіт, що охоплювались предметом зазначених вище договорів субпідряду входили роботи з розроблення ґрунту у відвал екскаваторами «драглайн» або «зворотна лопата» з ковшом, розроблення ґрунту з навантаженням на автомобілі-самоскиди екскаваторами одноковшовими дизельними на пневмоколісному ходу, перевезення ґрунту, доробка вручну, зачищення дна і стінок вручну з викидом ґрунту в котлованах і траншеях, розроблення механізованим способом, засипка траншей і котлованів бульдозерами та інші.
На підтвердження виконання зазначених договорів позивачем були також надані під час перевірки відповідачу первинні документи (акти виконаних робіт, акти наданих послуг, платіжні доручення, банківські виписки по особовим рахункам), та інші документи, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій, про що, також, зазначено в Акті перевірки.
Крім того, виконання ТОВ «МАКСБУДРЕМ» на користь позивача робіт за договорами субпідряду №05/08/2019 та № 0306/19відповідно підтверджується не тільки первинними та фінансово-господарськими документами, а й іншими документами, які свідчать про реальність здійснення господарських операцій з будівництва, а саме: актами виконаних підрядних робіт за формою № КБ-2В; довідками про вартість виконаних будівельних робіт за формою № КБ-3; договірними цінами; локальними кошторисами/кошторисами; підсумковими відомостями/відомостями ресурсів, що були долучені до позовної заяви.
На час здійснення господарських операцій з позивачем, ТОВ «МАКСБУДРЕМ» було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та не знаходилось в процесі припинення.
Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності на час співробітництва з Позивачем були такі види: будівництво житлових і нежитлових будівель (код КВЕД 41.20). До інших видів діяльності ТОВ «МАКСБУДРЕМ» належать: будівництво водних споруд (код КВЕД 41.91), Будівництво інших споруд, н.в.і.у. (код КВЕД42.99), знесення (код КВЕД 43.11).
Крім того, на час здійснення господарських операцій ТОВ «МАКСБУДРЕМ» мало свідоцтво платника ПДВ та мало діючу ліцензію на провадження господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури (будівництво об`єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV та V категорії складності), видану Державною архітектурно-будівельною інспекцією України (засвідчена копія ліцензії долучена до позову).
Зазначені вище матеріли долучені позивачем до позову матеріалів справи.
Отже, позивачем надано документи, які дають можливість дійти висновку про рух активів у процесі здійснення господарських операцій, наявність спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарських операцій та існування зв`язку між фактом придбання товарів (робіт, послуг) господарською діяльністю платника податку та доказами на підтвердження отримання позивачем товарів (робіт, послуг).
Стосовно доводів відповідача про недоліки в оформленні певних документів, а також щодо посилання податкового органу на неналежність оформлення актів наданих послуг, суд зазначає, що сам по собі висновок контролюючого органу про недостатню деталізацію окремих актів не спростовує факту виконання робіт, якщо господарський результат досягнуто та операції відображені у бухгалтерському обліку, так само, як і самі по собі певні недоліки в документах не є підставою для висновків про відсутність господарської операції з контрагентом, якщо інші дані свідчать про рух активів або зміни у зобов`язаннях платника податків.
Проаналізувавши первинні документи бухгалтерського обліку та податкову звітність позивача по господарських відносинах з вказаним вище контрагентом, слід дійти до висновку, що з останніх можливо встановити зміст та обсяг господарських операцій, в них визначено найменування виконаних робіт, придбаного для виконання цих робіт товару, його кількість та вартість, надано докази сплати коштів за нього, що свідчить про належне документальне підтвердження господарських операцій, відповідно, позивачем підтверджено показники, відображені у податковій звітності.
Позивачем було дотримано вимоги щодо документування та підтвердження здійснених господарських операцій первинними документами, у відповідності до вимог пункту 44.1 статті 44 ПК України, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Більш того, надані позивачем докази підтверджують реальні зміни у майновому стані сторін та дають підстави вважати, що господарські операції, спрямовані на виконання вказаних правочинів, дійсно відбулися.
Згідно правового висновку, викладеного Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №560/711/19 значення для податкового обліку має факт господарської операції, її дійсний зміст, фінансовий результат та економічний ефект. Ознакою вчинення господарської операції є зміна майнового стану. При цьому, щодо відсутності актів про виконання будівельних робіт за типовою формою КБ-2В суд зазначає, що наявність чи відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції. Якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.
Ця позиція підтверджується постановами Верховного Суду, зокрема від 12.04.2023 у справі №820/281/13-а та від 03.02.2022 у справі № 640/21185/18.
Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 22.09.2021 у справі № 640/2411/20, від 12.02.2020 у справі №813/3577/13-а, ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлено. Не заповнення у первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, а також відсутність максимальної деталізації не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій.
Щодо наявності достатніх трудових ресурсів.
Суд зазначає, що норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкової вигоди (податкового кредиту).
У таких висновках суд спирається на постанови Верховного Суду 16.01.2018 у справах № 820/4648/13-а, № 826/1398/14 та постанову від 22.05.2024 справа №160/19771/23.
Крім того, згідно з практикою Верховного Суду зі спорів щодо оскарження рішень податкових органів з оцінки питань щодо відсутності у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів, порушення податкової дисципліни по ланцюгу постачання, не можуть бути безумовною підставою для висновку про нереальність господарських операцій та для позбавлення суб`єкта господарювання податкового кредиту та валових витрат.
Так, висновком Верховного Суду, викладеному у постановах по справам №826/7704/16 від 19 червня 2018 року, № 2а/1770/3360/12 від 30 січня 2018 року критична оцінка надана посиланню контролюючих органів на відсутність у контрагентів позивача власних чи орендованих основних фондів, кваліфікованих фахівців для здійснення діяльності, оскільки сама по собі наявність або відсутність у контрагентів основних фондів, певної кількості персоналу, не можуть являтися вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю. Укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки; податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником. При цьому залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).
Суд зазначає, що відповідач не встановив ознак недобросовісності позивача під час проведення перевірки, а також не навів жодних доказів існування фактів узгодженості дій позивача з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або ж його обізнаності з такими діями постачальників.
Висновки, які зроблені податковим органом на підставі інформації з внутрішньої бази ДПС суд відхиляє, оскільки програмне забезпечення (інформаційні бази ДПС) до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків не відноситься. Такі дані не є належним доказом відсутності фактів здійснення господарських операцій безпосередньо платника податків, та доказом несплати ним податку, якщо спірний період податковим органом перевірено з урахуванням всіх первинних документів та документів податкової звітності.
Крім цього, зі змісту наданих документів чітко прослідковується, як конкретний підхід до виконання договорів, так і факт їх фактичного виконання.
Водночас контролюючим органом висновок про нереальність вказаних господарських операцій зроблено на підставі доводів про те, що операції з контрагентом позивача неможливо підтвердити у зв`язку з відсутністю у контрагента відповідної кількості працівників, офісних та складських приміщень, виробничих потужностей, транспортних засобів тощо.
Вказані висновки відповідач здійснив, у тому числі, на підставі інформації з баз даних ІТС «Податковий блок», Архів електронної звітності, Єдиний реєстр податкових накладних, інших баз.
Проте, слід звернути уваг на те, що така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.03.2018 року у справі № 816/809/17.
Більш того, Верховний Суд у постанові від 27.02.2018 року по справі №811/2154/13-а вказав на те, що будь-яке автоматизоване співставлення, чи данні отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні процесуального Закону, оскільки автоматизоване співставлення, зокрема задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можуть визнаватись належними.
Із зазначеного слідує, що доводи контролюючого органу щодо неспроможності контрагента позивача виконати заявлений обсяг будівельних робіт є твердженнями, які не обґрунтовуються відповідними доказами, зокрема актами перевірки або зустрічної звірки.
Суд враховує, що висновком Верховного Суду, викладеним у постановах по справам №826/7704/16 від 19.06.2018 року, №2а/1770/3360/12 від 30.01.2018 року критична оцінка надана посиланню контролюючих органів на відсутність у контрагентів позивача власних чи орендованих основних фондів, кваліфікованих фахівців для здійснення діяльності, оскільки сама по собі наявність або відсутність у контрагентів основних фондів, певної кількості персоналу, не можуть являтися вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю. Укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки; податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником. При цьому залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).
Поряд із зазначеним, суд також звертає увагу на те, що Верховний Суд у постановах від 11.11.2020 року №320/1147/19, від 24.11.2020 року №813/3034/15 виклав висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відповідно до якого норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності.
Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Зазначений висновок відповідає положенням статті 61 Конституції України, якими закріплений індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, тобто, до відповідальності повинен бути притягнений правопорушник та притягнення до відповідальності добросовісного платника податків суперечить конституційним нормам та нормам чинного законодавства.
У цій справі відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про штучний характер господарських операцій, невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.
Верховний Суд у постанові від 28 грудня 2022 року (справа № 520/1284/19) акцентував увагу на тому, що контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.
При цьому, Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2020 року у справі №815/253/16 зазначив, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Наведений висновок узгоджується з висновками, що викладені в постановах від 29 жовтня 2019 року (справа №815/8539/13-а), від 18 березня 2020 року (справа №817/822/16) та від 07 лютого 2020 року (справа №820/2344/16).
Поряд з цим за висновком Великої Палати (постанова від 07.07.2022 року у справі № 160/3364/19) сам факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.
Щодо посилання відповідача на наявність у контрагента позивача рішення про відповідність критеріям ризиковості та ланцюгу постачання, негативної податкової інформації, а також кримінальних проваджень, суд зазначає наступне.
У постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №826/18952/14 висловлено думку, що до винесення вироку в рамках кримінального провадження, протокол допиту під час досудового розслідування чи інші матеріали досудового розслідування, а також ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення окремих слідчих дій, не можуть вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві. Тобто, доказове значення в адміністративному процесі може мати виключно вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили. Крім того, під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі № 826/6280/13-а, від 6 березня 2018 року у справі № 2а-9375/11/1370 та від 13 березня 2018 року у справі № 826/13582/13-а.
Поряд з цим, у постанові від 07.07.2022 року у справі № 160/3364/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що у практиці, зокрема, адміністративного судочинства застосовується загальний принцип in dubio pro tributario (пріоритет з найбільш сприятливим для особи тлумаченням норми права): у разі якщо норма закону або іншого нормативного акта, виданого на основі закону, або якщо норми різних законів або нормативних актів дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків особи у її взаємовідносинах з державою (в особі відповідних суб`єктів владних повноважень), тлумачення такого закону здійснюється на користь особи (суб`єкта приватного права).
Наведеному принципу не відповідає ситуація, коли у вироку в межах кримінального провадження щодо директора ймовірно фіктивного підприємства суд, практично не досліджуючи господарську діяльність цього підприємства (оскільки склад злочину закінчується в момент придбання / перереєстрації фіктивного підприємства), робить висновки про те, що підприємство було створено з метою прикриття незаконної діяльності, ніколи не здійснювало жодної господарської діяльності, усі його господарські операції з контрагентами є фіктивними тощо.
Отже, факт наявності вироків, ухвалених на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, якщо іншими наданими доказами рух товару і зміни в активах / зобов`язаннях платника податків підтверджуються. Як наслідок, існує нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення та здійснювати комплексне дослідження всіх складових господарських операцій з урахуванням обставин, установлених у вироках, які набрали законної сили.
Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.
Зважаючи на зазначене у постанові від 07.07.2022 року у справі № 160/3364/19 Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, згідно якого вирок щодо посадової особи контрагента за статтею 205 КК України, а також ухвала про звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією статтею КК України у зв`язку із закінченням строків давності не можуть створювати преюдицію для адміністративного суду, якщо тільки суд кримінальної юрисдикції не встановив конкретні обставини щодо дій чи бездіяльності позивача. Такі вирок чи ухвала суду за результатами розгляду кримінального провадження мають оцінюватися адміністративним судом разом з наданими первинними документами та обставинами щодо наявності первинних документів, правильності їх оформлення, можливості виконання (здійснення) спірних господарських операцій, їх зв`язку з господарською діяльністю позивача та можливого використання придбаного товару (робіт, послуг) у подальшій діяльності.
Відповідач не надав щодо вказаних кримінальних проваджень судових рішень, які набрали законної сили та матеріали справи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами при укладанні і виконанні договорів, взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення вимог чинного законодавства, адже позивачем було укладено договори з належним чином зареєстрованими юридичними особами, платниками податку на додану вартість.
Крім того, порушення певним постачальником товару у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару вимог законодавства щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів у ланцюгу постачання за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.
Така позиція відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 30.05.2019 року у справі № 820/1009/17, від 03.04.2020 року у справі № 160/4200/19, від 10.04.2020 року у справі № 440/1082/19, від 16.04.2020 року у справі № 805/5017/15-а.
Поряд з цим, Верховним Судом у постановах по справах №826/7704/16 від 19.06.2018, №2а/1770/3360/12 від 30.01.2018 та № 640/6854/20 від 01.03.2023 щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, надано критичну оцінку посиланню контролюючих органів на відсутність у контрагентів позивача власних чи орендованих основних фондів, кваліфікованих фахівців для здійснення діяльності, оскільки сама по собі наявність або відсутність у контрагентів основних фондів, певної кількості персоналу, не можуть являтися вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю. Укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки; податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником. При цьому залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).
Суд зазначає, що платник податків не зобов`язаний під час придбання товару встановлювати у контрагента його походження, а тому і не має нести за це відповідальність.
Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що відомості, наявні в інформаційно-аналітичних базах як відносно контрагентів позивача, так і за ланцюгами постачання ТМЦ (виконання робіт, надання послуг), носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган, з урахуванням того, що надані платником податку документи повною мірою спростовують це (постанови Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 810/3514/17, від 05.08.2021 у справі № 813/5824/15, від 16.09.2020 у справі № 520/4150/19).
За таких обставин, суд доходить до висновку про не підтвердження під час розгляду справи належними доказами висновків акту перевірки, з огляду на що оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, як протиправні.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст.2 КАС України).
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необґрунтованість рішення відповідача, а тому, позов необхідно задовольнити повністю.
З огляду на вище викладене, спірні податкові повідомлення - рішення є протиправними та підлягають до скасування.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 28275,93 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції від 15.10.2025 
№ 2668 на суму 28275,93 грн.
Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАТРИАКОМ» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 32156/13-01-07-05 від 11.07.2025 р., яким збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ «ПАТРИАКОМ» за платежем податку на додану вартість на суму 471 265 грн. 00 коп. (в тому числі: суму ПДВ - 377 012 грн. 00 коп. та штрафну санкцію - 94 253 грн. 00 коп.),
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 32152/13-01-07-05 від 11.07.2025 р., яким встановлено ТОВ «ПАТРИАКОМ» суму завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 1 885 062 грн. 00 коп.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАТРИАКОМ» код ЄДРПОУ: 33880611, місцезнаходження: 01010, м. Київ, вул. Князів Островських, 8 сплачений ним судовий збір у розмірі 28275 (двадцять вісім тисяч двісті сімдесят п`ять) грн.93 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Львівській області (ЄДРПОУ 43968090; місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Стрийська, б. 35).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 9 липня 2026 року.

Суддя Кочанова П.В.