Справа № 490/1488/26
н\п 2/490/2370/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва
вул. Захисників Миколаєва, 41/12, м. Миколаїв, 54607 тел. (0512) 53-31-08
e-mail: inbox@ct.mk.court.gov.ua, web: ct.mk.court.gov.ua Код ЄДРПОУ 02892528

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2026 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
24.02.2026 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 , в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 12.05.2023 року станом на 24.02.2026 року у розмірі 92778,28 грн.
В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 12 травня 2023 року відповідач шляхом підписання анкети-заяви приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. Цього ж дня відповідач підписав заяву щодо встановлення кредитного ліміту, на підставі якої йому відкрито поточний рахунок, встановлений відповідний кредитний ліміт і видано платіжну картку, як засіб доступу до рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 40,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://а-bаnk.соm.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Усі основні умови кредитування доведені відповідачеві, про що свідчить його підпис у паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена».
Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі відповідно до умов договору.
Відповідач зі своєї сторони взяті на себе кредитні зобов`язання належним чином не виконував, своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору А-Банку не надавав, у зв`язку із чим станом на 24.02.2026 року має заборгованість в загальній сумі 92778,28 грн, з яких: 72733,30 грн - заборгованість за кредитом, 20044,98 грн - заборгованість по відсоткам.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2026 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.
Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судом 26.02.2026 року було направлено відповідні запити та 19.03.2026 року отримана інформація щодо місць проживання (перебування) відповідача ОСОБА_1 .
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.03.2026 року вищезазначену позовну заяву було залишено без руху.
27.03.2026 року позивачем було усунуто недоліки позовної заяви.
Ухвалою судді від 30.03.2026 року, прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 30.03.2026 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідачу за адресою зареєстрованого місця проживання направлялась копія ухвали про відкриття провадження у справі. Вказані поштові відправлення повернулись на адресу суду 14.05.2026 року та 14.07.2026 року з відмітками «повернення: адресат відсутній».
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові №922/1714/18 від 17.04.2019 року, яка, з точки зору ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судом, неотримання судових повісток особою, які направлялися за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання є свідомими, спрямовані на затягування розгляду справи та свідчать про зловживання процесуальними правами, які направлені на перешкоджання здійснення своєчасного розгляду справи.
Відповідач, який повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, крім іншого, також і шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Судової влади України, не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.
Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.
В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
12 травня 2023 року ОСОБА_1 електронним підписом підписав: анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком та паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена».
В анкеті-заяві зазначено, ця анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг в АТ «А-Банк» становлять Договір про банківських послуг.
У заяві щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком відповідач просив відкрити йому поточний рахунок та встановити на нього кредитний ліміт на визначених у цій заяві умовах.
У паспорті споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена» зазначено основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. Сума/ліміт кредиту: до 200000,00 грн; строк кредитування 240 місяців; мета отримання кредиту - на споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту - кредитні кошти надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку. Процентна ставка: пільгова процентна ставка 0,000001% на місяць, базова процентна ставка 40,8% на рік; тип процентної ставки - фіксована. Загальні витрати за кредитом 109120,95 грн (розраховано, виходячи з суми кредитного ліміту 25000,00 грн, погашення якого відбулось мінімальними обов`язковими платежами). Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 134120,95 грн (розраховано, виходячи з суми кредитного ліміту 25000 грн, погашення якого відбулось мінімальними обов`язковими платежами). Реальна річна процентна ставка, відсотків річних 49,34%.
До позову позивач приєднав витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк».
Як вбачається з довідки АТ «Акцент-Банк» боржнику ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано наступні кредитні картки:
- № НОМЕР_2 , строком дії до грудня місяця 2031 року;
- № НОМЕР_3 , строком дії до грудня місяця 2031 року;
- № НОМЕР_4 , строком дії до грудня місяця 2031 року;
- № НОМЕР_5 , строком дії до грудня місяця 2031 року.
Випискою по вказаному рахунку підтверджується рух кредитних коштів, їх використання відповідачем, погашення заборгованості та сплата відсотків за їх користування.
Як вбачається з довідки за лімітами АТ «Акцент-Банк» ОСОБА_1 12.05.2023 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 17000,00 грн, який в подальшому було збільшено. 20.02.2025 року було встановлено остаточний розмір кредитного ліміту на картку у розмірі 72871,00 грн.
З наданого Банком розрахунку заборгованості за кредитним договором від 12.05.2023 року вбачається, що станом на 24.02.2026 року відповідач має заборгованість за кредитом в загальній сумі 92778,28 грн, з яких: 72733,30 грн - заборгованість за кредитом, 20044,98 грн - заборгованість по відсоткам.
Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).
За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі, якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦПК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина 1 статті 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Отже, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі наведених правових норм та встановлених фактичних обставин справи, в якості належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених Банком позовних вимог суд приймає до уваги підписані 12.05.2023 року ОСОБА_1 як позичальником і Банком анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком та паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена».
Надані позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг не підписані відповідачем, тому з урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, суд не вважає їх складовою укладеного між ОСОБА_1 та Банком договору про надання банківських послуг та у зв`язку із цим вважає посилання позивача на цей витяг, як на обґрунтування своїх вимог, безпідставним.
В той же час, суд зважає на той факт, що підписавши паспорт споживчого кредиту, який містить усі істотні умови, які характерні для даного виду договорів, у тому числі розмір процентної ставки, відповідач ОСОБА_1 , у відповідності до ст.ст. 3, 627 ЦК України, добровільно погодився на запропоновані Банком умови кредитного договору та взяв на себе відповідні зобов`язання.
Саме такий правовий висновок щодо застосування вказаних норм права до спірних правовідносин в частині укладення договору кредиту шляхом підписання паспорту споживчого кредиту виснував Верховний Суд при аналогічних обставинах справи у постанові від 02 грудня 2020 року в справі №284/157/20-ц.
Укладення кредитного договору на визначених у паспорті споживчого кредиту умовах відповідач не спростував і не заперечив.
Крім цього, використання відповідачем кредитних коштів саме на визначених у паспорті споживчого кредиту умовах підтверджується банківською випискою.
Розрахунком заборгованості стверджено невиконання відповідачем умов кредитного договору. Складові заборгованості відповідають умовам кредитуванню та встановленому кредитному ліміту.
У статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Заявленої до стягнення суми заборгованості відповідач не спростував і доказів її погашення, у тому числі частково, не надав.
На підставі досліджених у справі доказів та норм матеріального право суд, встановивши, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором від 12.05.2023 року не виконав, допустив заборгованість в розмірі 92778,28 грн, з яких: 72733,30 грн - заборгованість за кредитом, 20044,98 грн - заборгованість по відсоткам, дійшов висновку про необхідність стягнення із ОСОБА_1 цієї суми на користь позивача.
Що стосується питання розподілу судових витрат, то суд керується частиною першою статті 141 ЦПК України та, враховуючи задоволення позову в повному обсязі, стягує з відповідача понесені позивачем витрати на оплату судового збору в сумі 2662,40 грн, які підтверджуються платіжним дорученням №6005315559598 від 24.02.2026 року.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (код ЄДРПОУ: 14360080, юридична адреса: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 12.05.2023 року у розмірі 92778 (дев`яносто дві тисячі сімсот сімдесят вісім) гривень 28 копійок, з яких: 72733,30 грн - заборгованість за кредитом, 20044,98 грн - заборгованість по відсоткам.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» суму сплаченого судового збору в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         О.В. Саламатін