ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/2159/25 | Головуючий у 1-й інстанції Білосевич Г.С.
Провадження № 22-ц/817/836/26 | Доповідач - Костів О.З.
Категорія - |

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Хома М. В., Храпак Н. М., 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу №601/2159/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 грудня 2025 року, ухвалене суддею Білосевич Г.С., дати складення повного тексту не зазначено, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на навчання,
В С Т А Н О В И В:
У суд звернулась позивачка із позовом про стягнення із відповідача – ОСОБА_3 аліментів на її користь на період навчання у навчальному закладі в твердій грошовій сумі в розмірі по 9000 грн щомісячно.
Позивачка посилалася на те, що відповідач по справі є її батьком. На даний час вона навчається на другому курсі у Гуманітарно-економічній академії у Лодзі по напрямку Журналістики і соціальної комунікації та на період навчання потребує матеріальної допомоги. Самостійного доходу немає, а її витрати на навчання та проживання є значними.
Вказувала, що до досягнення нею 18 років, згідно з рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2017 року, на її користь із відповідача стягувались аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення нею повноліття. Зазначала, що на даний час усі витрати, пов`язані з її утриманням, несе її мати – ОСОБА_4 , однак коштів повною мірою не вистачає для забезпечення належних умов для її навчання. Окрім того, стверджує, що у неї є додаткові витрати на лікування: 14 липня 2025 року нею придбані лінзи для очей та краплі на суму 5658.99 грн. Вартість проїзду у міському транспорті приблизно 76 злотих (850 грн) на місяць.
Зазначає, що відповідач ОСОБА_3 є здоровою та працездатною особою, і обставин, які б перешкоджали йому надавати матеріальну допомогу дочці, немає.
Заочним рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 грудня 2025 року позов задоволено.
Ухвалено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти у зв`язку з продовженням навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 9000 грн, щомісячно, починаючи з 22 липня 2025 року і до закінчення навчання, але не довше як до досягнення 23 років.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити оскаржуване рішення суду в частині розміру стягнення з нього аліментів та зменшити розмір аліментів до 3000 грн.
Зокрема зазначає, що при ухваленні рішення судом не було надано оцінки доказам, які він подав разом з заявою про перегляд заочного рішення, а тому суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання саме в сумі 9000 грн щомісяця.
Звертає увагу на те, що він є безробітним та не отримує жодного доходу згідно з Відомостей з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 13 лютого 2026 року.
Вказує, що протягом тривалого часу він офіційно не працює у зв`язку з поганим станом здоров`я та набутими хронічними захворюваннями, що підтверджується доданими до заяви медичними документами.
Зазначає, що згідно з офіційними статистичними даними по Тернопільській області за 2025 рік, середньомісячна заробітна плата працівника станом на грудень 2025 року становила 23261 грн, а в січні 2026 року - 20435 грн. Враховуючи, що після відрахування податків (ПДФО та військового збору) «чистий» дохід середньостатистичного працівника є значно меншим, стягнення аліментів у розмірі 9000 грн становить майже 50% від середнього реального доходу по області.
Вказує, що таке фінансове навантаження є надмірним навіть для офіційно працевлаштованої середньостатистичної особи, не говорячи про його стан фактичного безробіття та наявність ряду хронічних захворювань.
Звертає увагу на те, що згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2026 рік», мінімальна заробітна плата в Україні становить 8647 грн. Таким чином, розмір аліментів на одну повнолітню дитину, встановлений судом, є вищим за мінімальну заробітну плату, яку держава гарантує працюючій особі для забезпечення її власних потреб.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки — адвокат Парфенчук Ю.А. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.
Зокрема зазначає, що встановлена судом першої інстанції наявність у відповідача рухомого та нерухомого майна свідчить про можливість останнього сплачувати визначену судом суму аліментів.
Крім того вказує, що у власності ОСОБА_3 є житловий будинок по АДРЕСА_1 , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія договору купівлі продажу будинку.
Також зазначає, що ОСОБА_3 не долучено жодного документа про наявність у нього непрацездатності, а тому він має можливість працювати та сплачувати аліменти.
Крім того, вказує, що позивачка потребує матеріальної допомоги на навчання у значно більшому розмірі, зокрема у розрахунку станом на липень 2025 року вартість навчання студентів І і ІІ курсу за 1 рік становить 5040 злотих (54885 грн) в рік, в місяць – 4573.80 грн, що підтверджено договором про навчання у закладі вищої освіти від 30 вересня 2024 року та додатком до договору про умови оплати; витрати по орендній платі за проживання в місяць становлять 900 злотих в місяць (9810 грн), вартість проїзду у міському транспорті вартує приблизно 76 злотих на 1 місяць (850 грн). Всього за місяць - 15687.00 грн. Водночас, витрати по навчанню несе її мати - ОСОБА_4 , на підтвердження чого до відзиву на апеляційну скаргу долучила банківські виписки.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає не в повній мірі.
Судом встановлено наступні обставини.
Батьками позивачки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач – ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
Згідно рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2017 року на користь позивачки із відповідача стягувались аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення нею повноліття.
Позивачка навчається на другому курсі у Гуманітарно-економічній академії у Лодзі по напрямку Журналістики і соціальної комунікації, що підтверджено договором про навчання у закладі вищої освіти від 30 вересня 2024 року. Згідно додатку до договору про умови оплати та навчання оплата становить 5040 злотих (54936 грн) за другий курс та 5535 злотих (60331 грн) за третій курс. Термін завершення навчання в університеті – 30 вересня 2027 року, про що свідчить договір та довідка Гуманітарно-економічної академії у Лодзі від 03 грудня 2024 року, перекладена з польської на українську мову.
Згідно відповіді РСЦ ГСЦ МВС в Хмельницькій, Тернопільській та Чернівецькій областях №6143 з`ясовано, що в період 2020-2025 р.р. за ОСОБА_3 (РНОКП НОМЕР_2 ) зареєстрований транспортний засіб, 01 листопада 2022 року, марки AUDI A6, 2008 року випуску. Згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів у період 2020-2025 р.р. за ОСОБА_3 (РНОКП НОМЕР_2 ) перереєструвалися наступні транспортні засоби:
-17 лютого 2021 року перереєрестрований на нового власника по договору, укладеному в ТСЦ МВС №6144, транспортний засіб марки PEUGEOT EXPERT, 2004 року випуску;
- 05 листопада 2020 року перереєрестрований на нового власника по договору купівлі-продажу та комісії, укладеними у суб`єкта господарювання, причіп марки GREW OPALENICA PS3500, 2007 року випуску;
- 01 вересня 2023 року перереєстрований на нового власника по договору, укладеному в ТСЦ МВС №5642, транспортний засіб марки AUDI A6, 2008 року випуску.
Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №731367, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0.2143 га, яка знаходиться у АДРЕСА_2 .
Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів в сумі 9000 грн суд першої інстанції виходив з доведеності позивачкою позовних вимог, а також можливості відповідачем їх сплачувати.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, однак не може у повній мірі погодитись з визначеною судом сумою аліментів.
Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.
Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).
Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).
Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 
- стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 
- стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 
- наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 
- доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
- інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: 
- досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; 
- продовження ними навчання; 
- потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 
- наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Так Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі №644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Колегія суддів вважає встановленим той факт, що у зв`язку з навчанням позивачка потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати як мати позивачки, так і відповідач.
Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітню доньку, яка продовжує навчатися, суд першої інстанції не встановив наявності обставин, які б перешкоджали ОСОБА_3 у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його повнолітньої дочки.
Із матеріалів справи вбачається, що донька сторін будь-якого доходу не має (зокрема вона не отримує стипендію), не має можливості працювати у зв`язку із денною формою навчання, а також те, що вона перебуває на повному утриманні матері, чого відповідачем не спростовано.
Таким чином, враховуючи те, що витрати на утримання дитини батьки повинні нести порівну, вказані витрати є доведеними.
Проте, визначаючи розмір аліментів в сумі 9000 грн суд першої інстанції не звернув увагу на наступне.
Так, при визначенні розміру аліментів, необхідно взяти до уваги матеріальне становище платника аліментів, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків, а також те, що дитина, яка продовжує навчання, безсумнівно потребує принаймні мінімальних витрат на власне утримання.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Так, ухвалюючи рішення у даній справі, суд першої інстанції вказав, що відповідач працює та має стабільний дохід.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо працевлаштування відповідача, на що також останній звертав увагу і в своїй заяві про перегляд заочного рішення, однак дані обставини залишилися судом першої інстанції поза увагою.
При цьому з наявної в матеріалах справи копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб — платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, ОСОБА_3 в період за липень — грудень 2025 року не отримував доходу.
Крім того, в рішенні суду, з посиланням на відповідь РСЦ ГСЦ МВС в Хмельницькій, Тернопільській та Чернівецькій областях №6143, зазначено, що в період 2020-2025 р.р. за ОСОБА_3 (РНОКП НОМЕР_2 ) зареєстрований транспортний засіб, 01 листопада 2022 року марки AUDI A6, 2008 року випуску.
Разом з тим, у відповідності до тієї ж відповіді №6143, транспортний засіб марки AUDI A6, 2008 року випуску, 01 вересня 2023 року, тобто майже за два роки перед зверненням з даним позовом, перереєстрований на нового власника по договору, укладеному в ТСЦ МВС №5642.
Таким чином, ухвалюючи рішення, місцевий суд неналежним чином оцінив зазначені докази у справі, а тому дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання саме у сумі 9000 грн.
Сам факт наявності у відповідача у власності земельної ділянки площею 0.2143 га, яка розташована у АДРЕСА_2 , на думку колегії суддів, не може безумовно свідчити про можливість ОСОБА_3 сплачувати аліменти у визначеній судом сумі.
Відповідач по справі, як у своїй заяві про перегляд заочного рішення, так і в апеляційній скарзі вказує на те, що має змогу сплачувати щомісяця аліменти на навчання лише в сумі 3000 грн.
Однак, колегія суддів звертає увагу відповідача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18 (провадження 61-22317св19), згідно з якими, інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.
При цьому, безробіття не є підставою для надмірного зменшення суми стягуваних аліментів, а долучені до матеріалів справи медичні довідки, більшість з яких датовані 2012, 2017 роками, не свідчать про неможливість працевлаштування відповідача.
На думку колегії суддів, наведені вище обставини справи та докази, які їх підтверджують, викладені в апеляційній скарзі аргументи щодо необхідності зменшення суми сплачуваних аліментів, свідчать про наявність достатніх підстав для зменшення призначеної оскаржуваним рішенням суми стягнутих аліментів, із врахуванням також і того, що будь-яких доказів існування у відповідача джерел доходу позивач суду не надала і судом не встановлено.
Враховуючи, що донька відповідача є повнолітньою, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідачем на надано належних та достатніх доказів неможливості сплачувати більшу, ніж запропонована ним сума у 3000 грн, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до ст.141 СК України, ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, колегія суддів з урахуванням того, що розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб дитини і не повинен призводити до обмеження матеріальних прав, інтересів та потреб відповідача, із врахуванням обставин справи, вважає, що аліменти у розмірі 6000 грн щомісячно, будуть достатніми для належного утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, відповідатиме реаліям сьогодення та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За вказаних обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення зміні з вищевказаних підстав.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити частково.
Заочне рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 грудня 2025 року – змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання з 9000 до 6000 грн у твердій грошовій сумі щомісячно, починаючи з 22 липня 2025 року і до закінчення навчання, але не довше як до досягнення 23 років.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий 
Судді