ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2026 року | м. Львів | Справа № 140/2303/26 пров. № А/857/35830/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
судді-доповідача Калмикової Ю.О.,
суддів Довгої О.І., Затолочного В.С., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 червня 2026 року у справі №140/2303/26 (головуючий І інстанції Каленюк Ж.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною бездіяльності щодо невнесенні відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі також Реєстр) щодо виключення з військового обліку; зобов`язання виключити його з військового обліку як військовозобов`язаного, про що внести відповідні відомості до Реєстру.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та 08 лютого 2005 року військово-лікарською комісією (ВЛК) при ІНФОРМАЦІЯ_5 за результатами медичного огляду його визнано непридатним до військової служби за статтею 59 “б” графи І наказу Міністерства оборони України від 12 липня 1999 року №207, про що внесено запис у тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 . Після авторизації в застосунку “Резерв+” позивач виявив невідповідність відомостей, внесених до Реєстру, відомостям у тимчасовому посвідченні та перебування на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_6 . На заяву від 07 січня 2026 року про приведення відомостей Реєстру у відповідність з фактичними даними, які підтверджуються документально, ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив про необхідність особисто прибути для уточнення облікових даних за наявності підтверджуючих документів про виключення з військового обліку.
Як стверджує позивач, 16 січня 2026 року він направив відповідну заяву про внесення змін до відомостей Реєстру і до ІНФОРМАЦІЯ_7 , у відповідь на яку його інформовано, що відповідно до обліково-алфавітної книги призовників 1988 року народження та облікової картки ОСОБА_1 рішенням призовної комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 від 08 лютого 2005 року визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час за статтею 59 “б” графи І Розкладу хвороб, та з військового обліку він був не виключений, а знятий.
На переконання позивача, станом на дату проведення медичного огляду відповідно до статті 59 “б” графи І Розкладу хвороб, етапів і фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 12 липня 1999 року №207 (в редакції, яка діяла станом на момент проведення медичного огляду), зняття з військового обліку прирівнювалося до виключення з військового обліку у зв`язку із непридатністю до військової служби за станом здоров`я.
Позивач вважає бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_8 щодо невнесення змін до даних Реєстру протиправною, оскільки до заяви від 07 січня 2025 року було долучено усі необхідні документи (зокрема копію тимчасового посвідчення), якими підтверджуються відомості про виключення з військового обліку.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 червня 2026 року у задоволенні адміністративного відмовлено повністю. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю. Апелянт зазначає, що рішення суду прийняте при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, допущена недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, допущена невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильно застосовано судом норми матеріального права порушено норми процесуального права. Зазначає, що оскільки позивач на законних підставах був виключений з військового обліку 09.06.2006 за станом здоров`я, та тому посилання суду на прийняті пізніше нормативні акти, якими визначається необхідності повторного огляду та зняття з обліку, є неправомірним, оскільки такі нормативні не мають зворотної сили для юридично завершених фактів, яким є виключення позивача з військово обліку у 2006 році).
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до частини першої статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що із відомостей обліково-алфавітної книги призовників 1988 року народження, які проживають на території Маневицького району Волинської області (а.с.22), вбачається, що відповідно до запису №36 на сторінці 97 ОСОБА_1 08 лютого 2005 року зарахований в запас за статтею 59 “б” наказу Міністерства оборони України від 1999 року №207; протокол від 08 лютого 2005 року №10.
В обліковій картці до військового квитка серії НОМЕР_2 (а.с.23) вказано ступінь придатності ОСОБА_1 – обмежено здатний; у рядку 5 зазначено, що призовною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_1 визнаний непридатним до строкової військової служби, а у рядку 13 внесено запис про визнання непридатним до військової служби у мирний час, обмежено здатним у військовий час за статтею 59 “б” графи І Розкладу хвороб (наказ Міністерства оборони України від 1999 року №207); підлягає повторному огляду 08 лютого 2010 року; військовий квиток видано 22 червня 2005 року. Тут же є запис про прибуття на військовий облік з обліку призовників 22 червня 2005 року до ІНФОРМАЦІЯ_10 та про знаття з обліку 05 вересня 2009 року.
У тимчасовому посвідченні № НОМЕР_1 , виданому ІНФОРМАЦІЯ_4 22 червня 2005 року, є запис про те, що ОСОБА_1 комісією з питань приписки визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за статтею 59 “б” графи І Розкладу хвороб (наказ Міністерства оборони України від 1999 року №207). На звороті тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 містяться відомості про зняття ОСОБА_1 з військового обліку відповідно до наказу Міністерства оборони України від 09 червня 2006 року №342 (а.с.9).
З військово-облікового документа, сформованого у застосунку “Резерв+” станом на 10 лютого 2026 року, вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.8).
В адресованій ІНФОРМАЦІЯ_6 заяві від 07 січня 2026 року позивач просив внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про непридатність до військової служби та виключення його з військового обліку на підставі статті 59 “б” графи І Розкладу хвороб (наказ Міністерства оборони України від 1999 року №207). Вказана заява разом із копіями паспорта, тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 та військово-облікового документа із застосунку “Резерв+” направлена поштовим зв`язком 07 січня 2026 року (а.с.11).
У відповідь на вказану заяву ІНФОРМАЦІЯ_2 листом №569 від 20 січня 2026 року повідомив, що 30 липня 2021 року ОСОБА_1 взято на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_6 ; станом на 01 січня 2026 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_6 не проходив, а також відсутні будь-які підтверджуючі документи про виключення його з військового обліку іншим районним територіальним центром. Проте за наявності підтверджуючих документів про виключення з військового обліку необхідно особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_8 для уточнення облікових даних та подальшою внесення в базу АІТС “Оберіг” (а.с.12).
ОСОБА_1 з аналогічною заявою (а.с.16) 14 січня 2026 року звертався до ІНФОРМАЦІЯ_7 , на яку листом від 26 січня 2026 року №М-18 отримав відповідь про те, що згідно з обліково-алфавітною книгою призовників 1988 року народження та облікової картки він рішенням призовної комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 від 08 лютого 2005 року визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено здатним у воєнний час за графою І статті 59 “б” Розкладу хвороб (наказ Міністерства оборони України №207 від 1999 року) та був знятий з військового обліку відповідно до наказу Міністерства оборони України №342 від 09 червня 2006 року. Поряд з тим наказом Міністерства оборони України №24 від 15 січня 2015 року скасовано наказ Міністерства оборони України від 09 червня 2006 року №342 та військовозобов`язаних, знятих з військового обліку, поновлено на військовому обліку (а.с.17).
Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що Закон №3621-IX по-суті скасував статус “обмежено придатний” та пунктом 2 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” цього закону передбачено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби. В матеріалах справи відсутні докази проходження позивачем медичного огляду ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби у воєнний час, як і докази, які б давали підстави для виключення його з військового обліку на день розгляду ІНФОРМАЦІЯ_2 заяви від 07 січня 2026 року. Доводи позивача про те, що він був виключений з військового обліку, спростовуються і змістом тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , записи якого свідчать про зняття з військового обліку на підставі наказу Міністерства оборони України №342, а не про виключення.
Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими та не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Наказом Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Пунктом 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Станом на час розгляду справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII “Про військовий обов`язок і військову службу” (далі – Закон №2232-ХІІ).
Згідно із частиною третьою статті 1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
За приписами частини 7 статті 1 Закону № 2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Відповідно до частин першої, третьої статті 33 Закону №2232-ХІІ військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (частина перша статті 34 Закону №2232-ХІІ).
На виконання частини п`ятої статті 33 Закону №2232-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 30 грудня 2022 року №1487 затвердив Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок №1487), пунктом 2 якого визначено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 16 березня 2017 року №1951-VIII “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів” (далі - Закон №1951-VIII) єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (частина перша статті 2 Закону №1951-VIII).
Згідно з частиною першою статті 9 Закону №1951-VIII до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Статтею 14 Закону №1951-VIII визначено, що ведення Реєстру включає: 1) внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним; 2) внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами; 3) знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення.
За приписами частин восьмої, дев`ятої статті 5 Закону №1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Пунктом 79 Порядку №1487 також установлено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, з-поміж іншого, організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них; виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Права та обов`язки призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначені статтею 9 Закону №1951-VIII, до яких віднесено, що призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: 1) отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; 2) звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Пунктом 1 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №559 (далі - Порядок №559, зі змінами, чинними станом на день виникнення спірних правовідносин між сторонами), передбачено, що військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №559 “Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа”.
Відповідно до пункту 5 Порядку №559 військово-обліковим документом призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також громадян, виключених з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 частини шостої статті 37 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” (далі - військово-обліковий документ в електронній формі), є відображення в електронній формі відомостей про громадянина України, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також відомостей щодо звернення або повідомлення про вчинення адміністративного або кримінального правопорушення до Національної поліції.
Згідно з пунктом 4 Порядку №559 у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін: у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку; в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку. Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до відповідача з заявою від 07 січня 2026 року в якій просив внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про непридатність до військової служби та виключення його з військового обліку на підставі статті 59 “б” графи І Розкладу хвороб (наказ Міністерства оборони України від 1999 року №207)./а.с. 10/
Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.01.2026 №59 відмовляючи у внесенні відомостей про виключення позивача з військового обліку, відповідач вказав, що 30.07.2021 ОСОБА_1 взято на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_6 ; станом на 01 січня 2026 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 військово-лікарську комісії при ІНФОРМАЦІЯ_6 не проходив, а також відсутні будь-які підтверджуючі документи про виключення позивача з військового обліку іншим районним територіальним центром /а.с.12/.
При цьому за змістом листа ІНФОРМАЦІЯ_11 від 26 січня 2026 року №М-18 ОСОБА_1 згідно з відомостями обліково-алфавітної книги призовників 1988 року народження та облікової картки рішенням призовної комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 від 08 лютого 2005 року визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено здатним у воєнний час за статтею 59 “б” графи І розкладу хвороб (наказ Міністерства оборони України від 1999 року №207).
За приписами частини п`ятої статті 16 Закону №2232-ХІІ (у редакції, станом на 08 липня 2004 року) відповідно до результатів медичного огляду призовника, моральних і професійних якостей, а також матеріального і соціального стану призовника та членів його сім`ї районна (міська) призовна комісія виносить і оголошує призовникові рішення: про придатність до військової служби і призов на військову службу з призначенням до виду (роду військ) Збройних Сил України чи інших військових формувань, а також визначає строк відправлення його на службу до Збройних Сил України чи інших військових формувань; про тимчасову непридатність до військової служби і надання відстрочки за станом здоров`я; про надання відстрочки або звільнення від призову на строкову військову службу на підставах, передбачених статтями 17 і 18 цього Закону; про непридатність за станом здоров`я до військової служби в мирний час, обмежену здатність до військової служби у воєнний час і зарахування в запас; про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку; про зняття з військового обліку призовників, які втратили громадянство України.
Відповідно до частини четвертої статті 37 Закону №2232-ХІІ зняттю з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни: а) які вибувають в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України на постійне або тимчасове проживання на строк більше трьох місяців (відрядження, навчання, відпустка, лікування тощо); б) які після проходження строкової військової служби прийняті на службу рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України, а також взяті на військовий облік Служби безпеки України, Управління державної охорони України та інших військових формувань; в) які вибули на строк більше трьох місяців за межі України; г) в інших випадках, визначених Міністром оборони України.
Виключенню з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни: а) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку; б) які досягли граничного віку перебування в запасі; в) які припинили громадянство України; г) які були засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжких злочинів; д) які не отримали до 36-річного віку військово-облікової спеціальності або спорідненої з нею; е) які померли (частина п`ята статті 37 Закону №2232-ХІІ).
Верховний Суд у постанові від 21 травня 2025 року у справі №280/2880/24, зазначив, що законодавець виокремлює поняття “зняття з військового обліку” та “виключення з військового обліку”, при цьому при знятті з військового обліку законом передбачено можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік. Отже, різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку.
З аналізу положень Закону №2232-XII Верховний Суд у справі №280/2880/24 дійшов висновку, що громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус “військовозобов`язаний”, водночас зняті з військового обліку продовжують перебувати в статусі військовозобов`язаних.
Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що він підлягає виключенню з військового обліку у зв`язку із визнанням його непридатним до військової служби.
З долученої до матеріалів справи облікової картки до військового квитка серії НОМЕР_2 /а.с.23/ вбачається, що 08 лютого 2005 року комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби у мирний час, обмежено здатним у військовий час та він підлягає повторному огляду 08 лютого 2010 року; вказано ступінь придатності ОСОБА_1 – обмежено здатний.
Згідно з копією зворотної сторінки тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 22 червня 2005 року, ОСОБА_1 саме знятий з військового обліку відповідно до наказу Міністерства оборони України від 09 червня 2006 року №342 /а.с.9/.
Відповідно до пункту 5 підрозділу 2.3 розділу 2 наказу Міністерства оборони України від 09 червня 2006 року №342 “Про затвердження змін у Настанові з військового обліку прапорщиків, мічманів, сержантів, старшин, солдатів та матросів запасу Збройних Сил України та інших військових формувань” зняттю з військового обліку військовозобов`язаних у військових комісаріатах підлягають громадяни, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби у мирний час та обмежено придатними у воєнний час.
Отже, законодавство не передбачало підстави для виключення з військового обліку осіб, які були визнані непридатними до військової служби у мирний час, обмежено придатними у воєнний час.
Наказ Міністерства оборони України від 09 червня 2006 року №342 втратив чинність відповідно до наказу Міністерства оборони України від 15 січня 2015 року №24 “Про внесення змін до настанови з військового обліку прапорщиків, мічманів, сержантів, старшин, солдатів і матросів запасу в Збройних Силах України та інших військових формувань” і замінений новими нормами, зокрема наказом Міністерства оброни України від 14 серпня 2008 року №402 “Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України” (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800).
Законом України від 21 березня 2024 року №3621-IX “Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист” (набрав чинності 04 травня 2024 року; далі – Закон №3621-IX) внесено зміни до Закону №2232-ХІІ (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., №38, ст. 324 із наступними змінами):
виключено у статті 14 абзац десятий частини дев`ятої (про те, що на районні (міські) комісії з питань приписки покладаються зняття з військового обліку призовників та взяття на військовий облік військовозобов`язаних громадян, яких: за станом здоров`я визнано непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час);
в абзаці п`ятому частини десятої статті 14 (за результатами медичного огляду громадянина України і з урахуванням рівня його освітньої підготовки, особистих якостей, роду діяльності та спеціальності комісія з питань приписки може прийняти одне з таких рішень: непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, підлягає взяттю на облік військовозобов`язаних) слова “в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, підлягає взяттю на облік військовозобов`язаних” виключено;
у статті 26 по тексту слова “або обмежену придатність” та слова “в мирний час, обмежену придатність у воєнний час” виключено.
у пункті 3 частини шостої статті 37 (виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які: визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку) слова “з виключенням з військового обліку” виключено.
4 травня 2024 року набрав чинності Закон України від 21.03.2024 № 3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» (далі Закон №3621).
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3621-IX, громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.
Військовозобов`язані, визнані непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час, повторно оглядаються ВЛК районних, міських ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку після додаткового обстеження. Направляє на обстеження лікар - член ВЛК районного, міського, про що вносить відповідний запис у реєстр ЕСОЗ. Медичний огляд цієї категорії громадян проводиться за графою II додатку 1 до цього Положення, а тих, які мають офіцерські звання,- за графою III додатку 1 до цього Положення.
Отже, Закон №3621-IX по-суті скасував статус “обмежено придатний” та пунктом 2 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” цього закону передбачено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.
Законом України від 12 лютого 2025 року №4235-IX пункт 2 розділу II “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №3621-IX викладена у новій редакції, яка зобов`язує громадян віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом до 5 червня 2025 року за самостійним зверненням до територіального центру комплектування та соціальної підтримки пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
Міністерство оборони України наказом від 27 квітня 2024 року №262 затвердило відповідні зміни і до Положення №402.
Разом з тим, як зазначив ІНФОРМАЦІЯ_2 у листі від 20 січня 2026 року №569, ОСОБА_1 взято на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_6 30 липня 2021 року.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками викладеними в рішенні суду, що в матеріалах справи відсутні докази проходження позивачем медичного огляду ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби у воєнний час, як і докази, які б давали підстави для виключення його з військового обліку на день розгляду ІНФОРМАЦІЯ_2 заяви від 07 січня 2026 року. Доводи позивача про те, що він був виключений з військового обліку, спростовуються і змістом тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , записи якого свідчать про зняття з військового обліку на підставі наказу Міністерства оборони України №342, а не про виключення.
Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судом першої інстанції повно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи та правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 червня 2026 року у справі № 140/2303/26 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач | | Ю. О. Калмикова
судді | | О. І. Довга
| | В. С. Затолочний