Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 936/556/26 
Провадження № 2/936/233/2026

08.07.2026 селище Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області у складі
головуючої судді Сухої Н.І.
за участю секретаря судового засідання Притуп К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду селище Воловець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Нижньоворітської сільської ради Мукачівського району про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції сторін.
Представник позивачів ОСОБА_4 звернулася з позовом до Нижньоворітської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.
Позов мотивує тим, що відповідно до матеріалів реєстраційної справи №273 ОСОБА_5 (дідо позивачів) є забудовником домоволодіння АДРЕСА_1 . 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому домоволодіння АДРЕСА_1 .
Відповідно до Довідки №387/02-01-27 від 12 грудня 2025 року, на момент смерті ОСОБА_5 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали слідуючі особи: ОСОБА_6 , дочка; ОСОБА_3 , онучка; ОСОБА_2 , онук; ОСОБА_7 , онучка.
Враховуючи зазначене, ОСОБА_6 (мати позивачів) прийняла спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки безпосередньо перед смертю спадкодавця проживала разом з ним. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла.
Після смерті матері, позивачі звернулися до Воловецької нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено, оскільки серед необхідних для вчиненення цієї нотаріальної дії документів, відсутній оригінал чи дублікат правовстановлюючого документа на житловий будинок - Свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, виданий на ім`я ОСОБА_5 .
За таких обставин, позивачі змушені звернутися до суду за захистом своїх прав для визнання за ними права власності в порядку спадкування на будинок: АДРЕСА_1 
Заяви, клопотання учасників справи
Представник позивачів адвокат Новікова І.С. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачів, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.
Представник відповідача Нижньоворітської селищної ради Мукачівського району в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обмязі.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 27.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 16.06.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 08.07.2026.
Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, дійшов зазначає таке.
Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки №32/11/25 від 05.11.2025 за ОСОБА_5 Мукачівським МБТІ 17.12.1974 зареєстровано право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (кол. буд. №7), та записано Мукачівським МБТІ 17.12.1974 в книзі №1, за реєстровим №273. Однак, свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння в матеріалах інвентаризаційної справи відсутнє.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 21.01.2010 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.
Відповідно до Довідки №387/02-01-27 від 12.12.2025, на момент смерті ОСОБА_5 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_6 , дочка; ОСОБА_3 , онучка; ОСОБА_2 , онук; ОСОБА_7 , онучка.
Факт родинних відносин ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00057186375, в якому зазначено , що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно Свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 , 28.09.1977 ОСОБА_9 уклала шлюб із ОСОБА_10 , та змінила дівоче прізвище із " ОСОБА_11 " на " ОСОБА_12 ".
Враховуючи зазначене, ОСОБА_6 (мати позивачів) прийняла спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки безпосередньо перед смертю спадкодавця проживала разом з ним.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (мати позивачів) ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, батько позивачів ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Факт родинних відносин (мати-дочка) між ОСОБА_6 та позивачкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 25.10.1976.
Факт родинних відносин (мати-син) між ОСОБА_6 та позивачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 17.10.2009.
Факт родинних відносин (мати-дочка) між ОСОБА_6 та позивачкою ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 07.10.2009.
З витягу державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, вбачається, що 23.05.2013 позивачка ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_14 , після укладення шлюбу змінила прізвище із " ОСОБА_12 " на " ОСОБА_15 ".
Згідно відповіді на запит №115/01-16 від 30.04.2026 наданої Воловецькою державною нотаріальною конторою, за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 спадкова справа не заведена, заповітів на випадок смерті спадкодавець не залишав та на виконання ухвали суду надано копію спадкової справи №92/2009, заведеної за спадкодавцем ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Як вбачається із заяви №136 від 11.09.2009 позивачі подали до Воловецької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері, однак оформити спадщину не вбачається можливим через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно. 
Державний нотаріус Воловецької державної нотаріальної контори Дідренцел В.Т. постановою №177/02-31 від 26.06.2026 відмовила ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері спадкоємця ОСОБА_6 оскільки серед необхідних для вчинення цієї нотаріальної дії документів відсутній оригінал чи дублікат правовстановлюючого документа на житловий будинок, виданий на ім`я ОСОБА_5 .
Спору з приводу поділу спадкового майна не існує, проте позивачі позбавлені можливості розпорядитися спадковим майном, що належало спадкодавцю, оскільки немає правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності, тому вони позбавлені можливості зареєструвати успадковане нерухоме майно.
З огляду на викладене, враховуючи, що дідо позивачів за свого життя документи на право власності на майно не оформив, відтак, через відсутність інших можливостей для визнання захисту свого права власності позивачі змушені звернутись з даним позовом до суду, оскільки іншого способу захисту своїх спадкових прав та свого права власності у позивачів немає.
Зміст спірних правовідносин
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачів права на спадкування і неможливістю реалізації цього права через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачам у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно з приписами ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до пункту 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.
Статтею 1217 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Згідно з приписами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч.1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (статті 1268 ЦК України).
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із частиною 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Застосовані судом норми права регулюють вищенаведені спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.
Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Спору з приводу поділу спадкового майна не існує, проте позивач позбавлений можливості розпорядитися спадковим майном, що належало спадкодавцю, оскільки немає правовстановлюючого документа, що підтверджує його право власності, тому позивачі позбавлені можливості зареєструвати успадковане нерухоме майно.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У відповідності до ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Якщо у разі смерті власника нерухомого майна первинна реєстрація прав власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.
Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що забудовником та володілцем домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , був ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якого відкрилась спадщина.
Місцем відкриття спадщини за померлим є житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , в якому спадкодавець відповідно до довідки №387/02-01-27 від 12.12.2025 виданої Нижньоворітською сільською радою Мукачівського району Закарпатської області, проживав разом з дочкою ОСОБА_6 , онучкою ОСОБА_3 , онуком ОСОБА_2 , онучкою ОСОБА_7 .
Мати позивачів ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 05.08.2009.
Належних, допустимих та достатніх доказів у спростування висновків суду стороною відповідача до матеріалів цивільної справи не подано.
Вказані обставини свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з тим, що права позивача щодо володіння, користування та розпорядження спадковим майном порушуються, а тому підлягають захисту відповідно до ст. 392 ЦК України, оскільки не визнаються органом, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно.
Позивачі, як спадкоємці за законом, мають право на набуття всіх прав, після смерті спадкодавця, а також мають право на отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, однак не змогли його отримати з незалежних від них причин.
Відповідно до положень, викладених у ст. ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим цивільного процесуального кодексу відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Отже, на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують на майно: будинок АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом за мамою ОСОБА_6 померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право позивачів не визнається, відтак вони мають законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим звернулися до суду з даним позовом.
Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності шляхом повного і всебічного дослідження, беручи до уваги, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, а позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкування в позасудовому порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що за ОСОБА_1 (реєстрація місця проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ), ОСОБА_2 (реєстрація місця проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ) та ОСОБА_3 (реєстрація місця проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ) слід визнати в порядку спадкування право приватної власності на будинок АДРЕСА_2 , в рівних частках по 1/3 кожному.
Судові витрати в справі слід покласти на позивачів, оскільки рішення ухвалено в їх інтересах.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 258, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Нижньоворітської сільської ради Мукачівського району про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП – НОМЕР_7 право власності на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП – НОМЕР_8 право власності на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 . 
Визнати за ОСОБА_3 , РНОКПП – НОМЕР_9 право власності на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Судові витрати у справі покласти на позивачів.
Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду через Воловецький районний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ;
позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .
відповідач: Нижньоворітська сільська рада Мукачівського району Закарпатської області, ЄДРПОУ 04349432, місце реєстрації: с. Нижні Ворота, вул. Центральна, 114, Мукачівський район, Закарпатська область.

Суддя Суха Н.І.