ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" червня 2026 р. Справа№ 927/807/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Корсака В.А.
суддів: Євсікова О.О. 
Алданової С.О. 
за участю секретаря судового засідання: Жукової К.Д.,
за участю представників учасників справи:
прокурор: Лиховид О.С.
від позивача-1: не з`явився 
від позивача-2: не з`явився 
від відповідача-1: не з`явився 
від відповідача-2: Гутник В.П. (в режимі відеконференції) 
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації 
на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024, повний текст якого складено та підписано 15.11.2024
у справі №927/807/24 (суддя Романенко А.В.)
за позовом Заступника керівника Прилуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача: 1. Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України в особі позивача-2. Північного офісу Держаудитслужби,
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Н-Сіверський Шляховик"
2. Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації
про визнання недійсним договору підряду про закупівлю робіт (послуг) як такого, що суперечать інтересам держави та суспільства з умислу однієї сторони; застосування наслідків відповідної недійсності та стягнення 598 309,40 грн,
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2024 року Заступник керівника Прилуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивачів-1, 2 - Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України та Північного офісу Держаудитслужби звернувся з позовом до відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю "Н-Сіверський Шляховик" (відповідач-1) та Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної (відповідач -2) в якому просив:
- визнати недійсним договір підряду від 03.06.2019 №15 про закупівлю послуг за державні кошти "Поточний середній ремонт автомобільної дороги комунальної власності по вул. Миру в с. Грем`яч, Новгород-Сіверського району Чернігівської області (ДК 021:2015 - 45230000-8 "Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь)", укладений між Управлінням капітального будівництва Чернігівської ОДА та ТОВ "Н-Сіверський Шляховик";
- стягнути з ТОВ "Н-Сіверський Шляховик" на користь Управління капітального будівництва Чернігівської ОДА грошові кошти в сумі 598 309,40 грн, а з Управління капітального будівництва Чернігівської ОДА одержані за рішенням суду грошові кошти в сумі 598309,40 грн - в дохід держави.
Позов обґрунтований наявністю порушення інтересів держави в бюджетній сфері, в вигляді недотримання ТОВ "Н-Сіверський Шляховик" законодавства про захист економічної конкуренції шляхом антиконкурентних узгоджених дій, що спотворили результати закупівлі, призвело до придбання робіт за рахунок бюджетних коштів за відсутності конкуренції та при формальному створенні учасниками тендеру її видимості. Як наслідок, знівельована мета публічної закупівлі, а саме отримання послуги з максимальною економією та ефективністю, із залученням мінімального обсягу бюджетних коштів.
Матеріально-правовою підставою позову зазначено частину 1 статті 203, частини 1, 3 статті 215, частина 3 статті 228 ЦК України.

Короткий зміст доводів та заперечень учасників справи

Позивач-1 письмово свою правову позицію відносно заявленого позову. у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України суду не надав, тобто не скористався наданими йому процесуальними правами, передбаченим ст. 178 ГПК України.
Позивач -2 - Північний офіс Держаудитслужби в письмових поясненнях у справі просив суд взяти до уваги, що до повноважень органу державного фінансового контролю не належить здійснення заходів, спрямованих на запобігання порушенням законодавства про захист економічної конкупенції, а також щодо припинення дій та бездіяльності суб`єктів господарювання, що можуть мати негативний вплив на конкупенцію. В Управління відсутні правові підстави для вжиття заходів державного фінансового контролю з питань захисту конкуренції в сфері державних закупівель.
Відповідач-1 не скористався правом на подачу відзиву на позов, що в силу частини 2 статті 178 ГПК України, не є перешкодою для вирішення спору за наявними матеріалами справи; про хід судового розгляду неодноразово повідомлявся засобами поштового зв`язку, за адресою його реєстрації, ухвалами суду від 28.08.2024, від 07.10.2024, від 30.10.2024.
Відповідач-2 у відзиві на позов та його представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, за їх доводами на момент проведення відкритих торгів в Управління була відсутня інформація про вчинення учасниками даної процедури антиконкурентних узгоджених дій, а тому ним правомірно визнане ТОВ «Н-Сіверський Шляховик» переможцем відкритих торгів і, як наслідок, укладений оскаржуваний договір. Порушення, що призвели до недійсності договору, лежать в площині дій саме ТОВ «Н-Сіверський Шляховик», а не Управління. Укладаючи договір, Управління діяло як орган державної влади, на який покладений обов`язок з реалізації державної політики в галузі будівницва на території Чернігівської області, а тому оскільки підставою позову в цій справі є наявність умислу в діях лише однієї сторони - ТОВ «Н-Сіверський Шляховик», то Управління не може бути співвідповідачем у даній справі.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 у справі №927/807/24 позовні вимоги прокурора в інтересах держави задоволено повністю, визнано недійсним договір підряду та застосовано наслідки його недійсності шляхом стягнення коштів у дохід держави, виходячи з таких висновків щодо доводів сторін: - щодо доводів прокурора про наявність підстав для представництва інтересів держави суд визнав їх обґрунтованими, оскільки матеріалами справи доведено бездіяльність уповноважених компетентних органів; - щодо доводів Північного офісу Держаудитслужби (позивача-2) про те, що він не є належним позивачем, суд їх відхилив, визначивши його належним органом державного фінансового контролю у сфері публічних закупівель; - щодо доводів прокурора про наявність підстав для недійсності договору суд дійшов висновку про їх підтвердження, оскільки встановлений рішенням Антимонопольного комітету України факт антиконкурентних узгоджених дій під час тендеру свідчить про умисел підрядника та завідому суперечність правочину інтересам держави і суспільства; - щодо доводів Управління капітального будівництва Чернігівської ОДА (відповідача-2) про відсутність його вини та безпідставність залучення як співвідповідача суд їх відхилив, оскільки управління є безпосередньою стороною оспорюваного договору і не заперечувало самого факту порушення конкурентного законодавства підрядником.
Суд обґрунтовує своє рішення нормами статей 16, 202, 203, 215, 228 ЦК України, статей 5, 20, 208 ГК України, статей 53, 129, 202, 242 ГПК України, а також приписами Закону України «Про прокуратуру», Закону України «Про захист економічної конкуренції», Закону України «Про публічні закупівлі», Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів 

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог до Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації (далі -Управління), відповідач-2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить змінити мотивувальну та резолютивну частини оскаржуваного рішення, виключивши пункт щодо стягнення коштів з Управління та ухваливши нове рішення про часткове задоволення позову шляхом стягнення 598 309,40 грн у дохід держави безпосередньо з ТОВ «Н-Сіверський Шляховик».
Апеляційна скарга мотивована порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, що ґрунтується на таких доводах скаржника:
- на момент проведення відкритих торгів замовник (Управління) не знав про антиконкурентні узгоджені дії учасників, відповідно, порушення, що призвели до недійсності договору, вчинені виключно підрядником, тому умисел наявний лише в однієї сторони;
- у спірних правовідносинах Управління діяло як орган державної влади, що наділений відповідними повноваженнями та представляє державу, через що фактичною стороною договору є саме держава в особі Управління;
- застосований судом спосіб захисту, який полягає у стягненні коштів з підрядника на користь Управління з подальшим стягненням цих же коштів з Управління в дохід держави, є формальним і не відповідає суті правовідносин, оскільки Управління і держава є одним учасником (суб`єктом), тому належним та ефективним способом захисту є пряме стягнення коштів з винної сторони в дохід держави;
- місцевий господарський суд безпідставно застосував до спірних правовідносин висновки Верховного Суду, викладені у постанові у справі № 914/1507/23, оскільки ці справи не є подібними за суб`єктним складом (там стороною договору виступало акціонерне товариство як самостійний учасник цивільних відносин, а не державний орган із делегованими владними повноваженнями);
- управління взагалі не може виступати співвідповідачем у цій справі, оскільки відсутні визначені процесуальним законом підстави для обов`язкової процесуальної співучасті.
Свої доводи та вимоги апеляційної скарги скаржник обґрунтовує приписами статей 2, 228 ЦК України, статей 6, 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а також нормами процесуального права, визначеними у статтях 47, 236, 253, 254, 256, 257, 258, 275, 277 ГПК України.

Доводи та заперечення прокурора

04.02.2025 до апеляційного суду надійшов відзив Прилуцької окружної прокуратури на апеляційну скаргу, в якому прокурор просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції -без змін, обґрунтовуючи свою позицію тим, що:
- рішення про визначення переможця закупівлі та укладення оспорюваного договору приймалося безпосередньо скаржником як замовником і розпорядником бюджетних коштів, який мав перевіряти відповідність пропозицій та конкурентну поведінку учасників (особливо зважаючи на те, що один учасник завантажив документи іншого); 
- встановлений органом Антимонопольного комітету України факт вчинення учасниками антиконкурентних узгоджених дій свідчить про відсутність справжнього змагання та спотворення результатів торгів; 
- суд першої інстанції, спираючись на сталу практику Верховного Суду, обґрунтовано визнав договір недійсним та правильно застосував визначені законом наслідки для правочинів, вчинених із метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства (за наявності умислу лише в підрядника), стягнувши кошти з підрядника на користь замовника, а потім - із замовника в дохід держави; 
- позиція скаржника щодо повернення коштів виключно йому без подальшого їх перерахування до бюджету є необґрунтованою та прямо суперечить імперативним вимогам законодавства.
Свій відзив прокурор обґрунтовує нормами статей 203, 215, 216, 228 ЦК України, статей 236, 263 ГПК України, а також приписами Закону України «Про захист економічної конкуренції» та Закону України «Про публічні закупівлі».

Стислий виклад правової позиції позивача -1 (Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України)

14.02.2025 до апеляційного суду від позивача-1 надійшли письмові пояснення щодо апеляційної скарги, в яких Міністерство просить врахувати викладені ним обставини та здійснювати апеляційний розгляд за відсутності його представника, ґрунтуючи свою позицію на таких доводах: 
- суд першої інстанції обґрунтовано визнав недійсним оспорюваний договір з огляду на встановлений факт порушення підрядником конкурентного законодавства та фінансування спірних робіт за рахунок державних коштів; 
- міністерство не є належним органом для здійснення контролю у цих спірних правовідносинах, оскільки воно здійснює контроль за цільовим використанням лише тих бюджетних коштів, головним розпорядником яких воно визначене; 
- згідно з бюджетним законодавством, головним розпорядником субвенції, за рахунок якої у 2019 році фінансувався ремонт зазначеної дороги, було Державне агентство автомобільних доріг України, а не Мінрозвитку; 
- закріплена в положенні загальна підзвітність та підконтрольність структурних підрозділів місцевих держадміністрацій (зокрема Управління капітального будівництва) не є тотожною прямому фінансовому контролю міністерства за їхньою діяльністю; 
- відповідно до сталої практики Великої Палати Верховного Суду, саме прокурор є суб`єктом визначення компетентного державного органу, в чиїх інтересах він заявляє позов, і саме органи прокуратури самостійно несуть обов`язки щодо сплати судових витрат.
Свої пояснення Міністерство обґрунтовує нормами статей 203, 215, 228 ЦК України, статей 2, 3, 22 БКУ, статей 42, 56 ГПК України, а також приписами Закону України «Про захист економічної конкуренції» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік».

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2024 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Алданова С.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2024 постановлено витребувати у Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/807/24 та невідкладно надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи №927/807/24. Копію ухвали надіслано до Господарського суду першої інстанції.
Після надходження матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2024 апеляційну скаргу Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації залишено без руху на підставі ст.ст. 174, 260 ГПК України у зв`язку з відсутністю доказів надсилання копії апеляційної скарги з додатками до неї відповідачу-1- ТОВ «Н-Сіверський Шляховик». 
30.12.2024 від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано докази надсилання копії апеляційної скарги з додатками до неї відповідачу-1. 
Оскільки, недоліки, допущені при поданні апеляційної скарги, усунуто, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 у справі №927/807/24. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 24.02.2025. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 17.02.2025 (включно). Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 17.02.2025 (включно). Участь у судовому засіданні для учасників справи не визнано обов`язковою.
24.02.2025 оголошено перерву в судовому засіданні за розглядом апеляційної скарги Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 у справі №927/807/24 на 17.03.2025. 
24.02.2025 до суду від представника відповідача-2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі. В обґрунтування вказаного клопотання апелянт зазначив, що на розгляді Об`єднаної палати Касаційного господарського суду перебуває справа № 922/3456/23 про визнання недійсним рішення тендерного комітету, договору про закупівлю товарів та стягнення коштів. По вказаній справі вирішується питання стосовно відступлення від висновків щодо застосування положень ч. 3 ст. 228 ЦК України, а обставини по справі №922/3456/23 та по справі, яка розглядається, є подібними.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2025 зупинено провадження за апеляційною скаргою Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 у справі №927/807/24 до закінчення перегляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи №922/3456/23. Зобов`язано учасників справи повідомити Північний апеляційний господарський суд про результат розгляду справи №922/3456/23.
12.01.2026 скаржник подав клопотання про поновлення провадження у справі, посилаючись на вказану вище постанову Верховного Суду.
Колегією встановлено, що 19.12.2025 Верховним Судом прийнято постанову у справі №922/3456/23, касаційні скарги Спеціалізованого комунального підприємства "Харківзеленбуд" Харківської міської ради та Приватного підприємства "ЛСВ Моноліт" задоволено. Рішення Господарського суду Харківської області від 22.11.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2024 у справі №922/3456/23 скасовано та ухвалено нове рішення. Відмовлено у задоволенні позову керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради та Північно-Східного офісу Держаудитслужби.
Враховуючи те, що апеляційне провадження у справі №927/807/24 було зупинено до перегляду Верховним Судом у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи №922/3456/23, Північний апеляційний господарський суд, зазначає, що обставини, які викликали його зупинення відпали, а тому визнав за необхідне апеляційне провадження у справі №927/807/24 поновити. Згідно ст. 230 ГПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2026 поновлено апеляційне провадження у справі №927/807/24. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду у справі №927/807/24 на 25.02.2026. Постановлено забезпечити участь представнику Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації - Гутнику Валерію Петровичу (ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; тел. НОМЕР_1 ) у судовому засіданні у справі № 927/807/24 в режимі відеоконференції. Доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників у судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті.
Розгляд справи відкладався, зокрема до 10.06.2026.
У судовому засіданні 10.06.2026, після судових дебатів, колегія оголосила про перехід до стадії ухвалення судового рішення у справі №927/807/24, яка відбудеться 22.06.2026. 

Явка представників учасників справи

У судовому засіданні 22.06.2026 проголошено рішення за участі прокурора та представника відповідача-2. 
На стадії судових дебатів, у судовому засіданні 10.06.2026 представник відпаовідача-2 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити. Прокурор заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві та просив відмовити у задоволенні його апеляційної скарги. 
В судове засідання 10.06.2026 та 22.06.2026 представники позивачів та представник відповідача-1 не з`явились, про час та місце проголошення судового рішення повідомлені належним чином в їх електронних кабінетах. Позивач-2 просив розглянути справу без його участі. 
За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників учасників справи обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість проголошення рішення за відсутності представники позивачів та представник відповідача-1.

Розгляд клопотань та заяв учасників справи

03.03.2026 прокуратура подала клопотання про зупинення апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управління капітального будівництва Чернігівської облдержадміністрації на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 у справі № 927/807/24, до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №910/20111/23 та оприлюднення повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду.
27.03.2026 прокуратура повторно подала клопотання про зупинення апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управління капітального будівництва Чернігівської облдержадміністрації на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 у справі № 927/807/24, до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №910/20111/23 та оприлюднення повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду.
Протокольною ухвалою суду від 06.05.2026, керуючись ст. 99 ГПК України, відмовлено у задоволенні цього клопотання, прокурором не доведено, а судом не встановлено об`єктивної неможливості розгляду цієї апеляційної скарги до завершення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/20111/23. 
Колегія суддів зазначає, що за змістом пункту 7 частини 1 статті 228 ГПК України зупинення провадження у справі у разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах Великою Палатою Верховного Суду є дискреційним повноваженням (правом), а не імперативним обов`язком суду. Реалізація такого права залежить від обґрунтованої необхідності дочекатися висновків суду касаційної інстанції для забезпечення єдності судової практики.
Натомість, на момент розгляду вказаного клопотання, правова позиція щодо застосування наслідків недійсності правочину за частиною 3 статті 228 ЦК України у правовідносинах за участі органів державної влади вже є достатньо сформованою та визначеною у висновках Великої Палати Верховного Суду (зокрема, у постанові від 18.09.2024 у справі №918/1043/21 щодо правового статусу державного органу, який діє в інтересах держави і не має власних відокремлених інтересів) та Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (у постанові від 19.12.2025 у справі №922/3456/23, до вирішення якої дане апеляційне провадження вже зупинялося).
З огляду на наявність чинних та релевантних правових висновків Верховного Суду, необхідних для правильного вирішення цього спору, повторне зупинення провадження у справі не є доцільним. Таке зупинення призвело б до невиправданого затягування судового розгляду, порушення принципу процесуальної економії, правової визначеності та виходу за межі розумних строків вирішення спору, гарантованих статтею 2 ГПК України та пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права дійшов наступних висновків.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Судом першої інстанції встановлено таке.
03.05.2019, Управлінням капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації, в електронній системі закупівель Prozorro, опубліковане оголошення щодо проведення відкритих торгів з закупівлі «Поточний середній ремонт автомобільної дороги комунальної власності по вул. Миру в с. Грем`яч Новгород-Сіверського району Чернігівської області», ДК 021:2015-45230000-8 «Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь» (ідентифікатор публічної закупівлі: UA-2019-05-03-000769-с).
Очікувана вартість предмета закупівлі 599 494,00 грн.
Тендерні пропозиції з метою участі в відкритих торгах подані двома суб`єктами господарювання ТОВ «Н-Сіверський Шляховик», остаточна цінова пропозиція 598 309,40 грн, та ТОВ «Дітел», остаточна цінова пропозиція 599 494,00 грн.
За рішенням уповноваженої особи замовника, оформленим протоколом від 22.05.2019 № 429, учасника - ТОВ «Н-Сіверський Шляховик» визнано переможцем відкритих торгів з предмету закупівлі: «Поточний середній ремонт автомобільної дороги комунальної власності по вул. Миру в с. Грем`яч Новгород-Сіверського району Чернігівської області», ДК 021:2015-45230000-8 «Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь»; вирішено укласти з ним договір, як з переможцем закупівлі, за ціновою пропозицією 598 309,40 грн.
03.06.2019, між Управлінням капітального будівництва Чернігівської обласної адміністрації (далі - відповідач 1, замовник) та ТОВ «Н-Сіверський Шляховик» (далі - відповідач 2, виконавець) укладений договір № 15, за умовами якого (пункти 1.1., 1.3.) замовник доручає, а виконавець на свій ризик, своїми та / або залученими силами і засобами, обладнанням, матеріалами і механізмами здійснює надання послуги: «Поточний середній ремонт автомобільної дороги комунальної власності по вул. Миру в с. Грем`яч Новгород-Сіверського району Чернігівської області», ДК 021:2015-45230000-8 «Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь», і передає їх замовнику.
Склад та обсяги надання послуг, що доручаються виконавцю, визначаються проектно-кошторисною документацією та можуть бути переглянуті в процесі ремонту, в разі внесення змін до проєктно-кошторисної документації.
За пунктами 3.1. - 3.3., 3.6. Договору вартість послуг визначається з урахуванням ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (зі змінами) та СОУ 42.1-37641918-085:2018 «Автомобільні дороги. Правила визначення вартості робіт з поточного ремонту та експлуатаційного утримання», проектної документації, тендерної документації, пропозиції виконавця та вимог чинного законодавства.
Ціна цього Договору становить 598 309,40 грн, у т. ч. ПДВ 20% - 99 718,23 грн, та є твердою.
Договірні зобов`язання сторін виникають відповідно до затверджених кошторисних призначень на 2019 рік та визначаються додатковими угодами згідно з довідками про зміни до кошторису та довідками про зміни до плану спеціального фонду бюджету.
Оплата за Договором здійснюється за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на фінансове забезпечення будівництва, реконструкції, ремонту і утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення, вулиць і доріг комунальної власності в населених пунктах.
Виходячи з умов пунктів 4.1., 4.4., 4.12. Договору поточні та остаточний розрахунки за надані послуги замовник здійснює лише за умови надходження коштів з джерел фінансування на підставі актів форми КБ-2в, КБ-3, підписаних уповноваженими представниками сторін. Акти виконаних робіт готує виконавець і передає їх для підписання замовнику в строк не пізніше 25-го числа звітного місяця в паперовому вигляді та на електронному носії (в програмному комплексі їх складання - АВК, тощо).
Сторони в пунктах 5.1., 5.2. Договору погодили, що строк надання послуг: початок - червень 2019 року, закінчення - відповідно до календарного графіку надання послуг, в якому зазначаються місяць початку та закінчення надання послуг, передбачених Договором, що є невід`ємною його частиною.
Місце надання послуг: 16020, Чернігівська область, Новгород - Сіверський район, с. Грем`яч, вул. Миру.
Сторонами шляхом укладення додаткових угод №№ 1 - 4 до Договору переглядали редакцію Календарного графіку надання послуг у частині граничних строків їх надання.
Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє по 31.12.2019, а в разі невиконання сторонами зобов`язань, передбачених Договором - діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 10.1.).
16.09.2019, на виконання умов Договору сторонами підписані двосторонні акти форми КБ-2в, КБ-3, за якими виконавцем виконані, а замовником прийняті, без зауважень, підрядні роботи вартістю 598 309,40 грн.
02.01.2020, замовником, в електронній системі закупівель Prozorro, оприлюднений звіт про виконання договору про закупівлю (ідентифікатор публічної закупівлі: UA-2019-05-03-000769-с), згідно з яким виконавцем, у строк до 29.11.2019, виконані роботи за предметом закупівлі: «Поточний середній ремонт автомобільної дороги комунальної власності по вул. Миру в с. Грем`яч Новгород-Сіверського району Чернігівської області», ДК 021:2015-45230000-8 «Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь», вартість яких склала 598 309,40 грн, що повністю оплачені замовником 23.09.2019 за платіжним дорученням від 20.09.2019 №1541 (трансакція 148194296).
Наведені обставини сторонами не заперечуються.
21.08.2023, рішенням адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 60/10-р/к у справі №109/60/111-рп/к.21 визнано, що TOB «Н-Сіверський Шляховик» та ТОВ «Лідс Трейд» (попередня назва - ТОВ «Дітел») вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п. 1 статті 50 та п. 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», в вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі в тендерній процедурі закупівлі «Поточний середній ремонт автомобільної дороги комунальної власності по вул. Миру в с. Грем`яч Новгород-Сіверського району Чернігівської області», ДК 021:2015-45230000-8 «Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь», яка проводилась Управлінням капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації, ідентифікатор закупівлі UA-2019-05-03-000769-с.
Адміністративна колегія Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України дійшла висновку, що учасники цієї закупівлі під час підготовки документації для участі в тендері діяли не самостійно, а узгоджували свої дії та пропозиції, поза конкурентними засадами, про що зокрема свідчить: фінансова підтримка одного суб`єкта господарювання іншим; наявність господарських відносин між суб`єктами; використання однієї ІР-адреси; спільне використання електронної поштової скриньки, назва якої ідентична з прізвищем директора одного з учасників тендеру (ТОВ «Дітел»); спільні властивості файлів, завантажених учасниками задля участі в тендері; завантаження одним із учасників документів конкурента; неподання одним із учасників документів, що вимагались тендерною документацією. 
За висновком адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, узгодивши свою поведінку, ТОВ «Н-Сіверський Шляховик» та ТОВ «Лідс Трейд» (попередня назва - ТОВ «Дітел»), усунули змагальність між собою, а отже, спотворили підсумки проведеної Управлінням капітального будівництва Чернігівської ОДА закупівлі, що унеможливило отримання замовником найбільш ефективного результату та, відповідно, економії бюджетних коштів.
Зазначене рішення Адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України чинне, до суду не оскаржувалося.
Згідно з п. 4 частини 2 статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" одним із видів антиконкурентних узгоджених дій є узгоджені дії, що стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.
Узгоджений характер дій ТОВ «Н-Сіверський Шляховик», як учасника закупівлі, вказує як на усвідомлення ним їх протиправності (порушення правил здійснення господарської діяльності), так і на передбачуваність та бажання настання відповідних наслідків (усунення конкуренції з метою протиправного отримання права на укладення договору на вигідних для себе умовах). Вольова спрямованість антиконкурентних узгоджених дій ТОВ «Н-Сіверський Шляховик», як учасника закупівель, свідчить про їх умисність.
Наведені обставини стали підставою для звернення прокурором з позовом до суду про визнання недійсним, у порядку частини 1 статті 203, частинами 1 та 3 статті 215, частини 3 статті 228 ЦК України та статті 208 Господарського кодексу України (далі - ГК України), договору від 03.06.2019 №15, укладеного за результатами проведеної закупівлі, та застосування наслідків недійсності правочину, обумовлених наведеними нормами.
Суд дійшов висновку про доведення прокурором бездіяльності Мінінфраструктури та Північного офісу Державної аудиторської служби України, як підстави для звернення до суду за захистом інтересів держави.

Джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції 

Відповідно до п. 6 частини 1 статті 3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність.
Частиною 5 статті 13 ЦК України встановлено, що не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.
Відповідно до п. 2 частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.
За змістом абзацу 3 частини 2 статті 20 ГК України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.
Частиною 1 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до частин 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
За приписами частини 3 статті 228 ЦК України в разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин був вчинений з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу в обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише в однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуте іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Наведене узгоджується зі змістом статті 208 ГК України, за якою, якщо господарське зобов`язання визнане недійсним як таке, що вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов`язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов`язанням, а в разі виконання зобов`язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише в однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернуте другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави. 
У разі визнання недійсним зобов`язання з інших підстав кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за зобов`язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов`язання не передбачені законом.
Відповідно до абзацу 1 статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" економічна конкуренція (конкуренція) - змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.
За частиною 2 статті 4 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб`єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію.
Відповідно до частини 1, п. 4 частини 2 статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції. Антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.
За п. 1 частини 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії.
У преамбулі Закону України "Про публічні закупівлі" встановлено, що цей Закон визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад. Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища в сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції в цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
За п. 13 частини 1 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" конкурентна процедура закупівлі (далі - тендер) - здійснення конкурентного відбору учасників за процедурами закупівлі відкритих торгів, торгів з обмеженою участю та конкурентного діалогу.
Закупівлі здійснюються за принципом добросовісної конкуренція серед учасників (п. 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі").
Згідно з частиною 5 статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі" замовники, учасники процедур закупівлі, суб`єкт оскарження, а також їхні представники повинні добросовісно користуватися своїми правами, визначеними цим Законом.

Правова позиція суду апеляційної інстанції

Колегія суддів зазначає, що зі змісту апеляційної скарги вбачається, що Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації (далі - Управління) не оспорює встановлені судом першої інстанції обставини щодо укладення спірного договору, повного виконання робіт, здійснення їх оплати, а також не оспорює факту вчинення ТОВ «Н-Сіверський Шляховик» антиконкурентних узгоджених дій, встановлених рішенням Антимонопольного комітету України. Апелянт оскаржує рішення місцевого господарського суду виключно в частині визначення його статусу як співвідповідача та в частині застосованого механізму наслідків недійсності правочину (стягнення коштів з підрядника на користь Управління, а з Управління - в дохід держави), наполягаючи на прямому стягненні коштів з підрядника в дохід держави.
З огляду на це, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції виключно в межах зазначених доводів скаржника та пов`язаних із ними пояснень інших учасників справи.

Оцінка правової природи спірних правовідносин та статусу Управління (Відповідача-2)

Вирішуючи питання про правильність застосування судом першої інстанції наслідків недійсності правочину, колегія суддів виходить із такого.
Довід скаржника про те, що Управління не може виступати співвідповідачем у цій справі, оскільки воно діяло як орган державної влади, не мало умислу на порушення закону і його права не є предметом спільного обов`язку з підрядником у розумінні статті 47 ГПК України, колегія суддів відхиляє з таких мотивів.
Позовна вимога про визнання недійсним договору може бути пред`явлена лише до сторін цього договору. Участь обох сторін оспорюваного правочину у статусі відповідачів є обов`язковою умовою для розгляду спору про визнання його недійсним, оскільки рішення суду безпосередньо впливає на права та обов`язки обох контрагентів (зміна правового стану, припинення договірних зобов`язань, застосування реституції чи конфіскаційних наслідків).
У справах про визнання недійсними договорів, укладених за наслідками процедур публічних закупівель, належними відповідачами є замовник (організатор торгів) та переможець (підрядник/постачальник), з яким укладено відповідний договір.
Отже, Відсутність умислу Управління на вчинення антиконкурентних узгоджених дій (що дійсно є зоною відповідальності виключно підрядника) впливає на матеріально-правові наслідки недійсності такого правочину, але не скасовує процесуального статусу Управління як сторони договору, чия дійсність оспорюється. Відтак, залучення Управління як відповідача-2 відповідає нормам процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що Договір підряду від 03.06.2019 № 15 був укладений за наслідками тендеру, результати якого були спотворені антиконкурентними узгодженими діями ТОВ «Н-Сіверський Шляховик» (Відповідач-1), що підтверджується рішенням АМКУ від 21.08.2023 № 60/100-р/к. Місцевий суд обґрунтовано кваліфікував такий правочин як такий, що суперечить інтересам держави і суспільства, вчинений з умислу однієї сторони (Відповідача-1).
Згідно з абзацом 2 частини 3 статті 228 ЦК України, у разі якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, при наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Ключовим аргументом апеляційної скарги є твердження про помилковість подвійного стягнення (з ТОВ «Н-Сіверський Шляховик» на користь Управління, а з Управління - в дохід держави). Скаржник вважає, що оскільки Управління уособлює державу, стягнення має відбуватися прямо з винної сторони в дохід держави, минаючи рахунки Управління, і такий спосіб буде ефективним. Колегія суддів вважає цей довід безпідставним з огляду на таке.
Частина 3 статті 228 ЦК України встановлює спеціальні наслідки недійсності правочину, вчиненого з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Ця норма містить чіткий та імперативний алгоритм дій суду залежно від наявності умислу сторін:
- якщо умисел наявний лише в однієї сторони, застосовується одностороння реституція з подальшою конфіскацією;
- все одержане винною стороною (підрядником) за правочином повинно бути повернуте іншій стороні (замовнику);
- одержане останньою (замовником) стягується за рішенням суду в дохід держави.
Суд першої інстанції, застосовуючи цю норму буквально і механічно, постановив стягнути кошти (598 309,40 грн) спочатку з недобросовісного підрядника (Відповідача-1) на користь Управління (Відповідача-2), а потім ту ж саму суму стягнути з Управління в дохід держави.
Колегія суддів вважає такий підхід суду першої інстанції помилковим, формалістичним та таким, що ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права з огляду на наступне.
Відповідно до статті 2 ЦК України учасником цивільних відносин є держава Україна, яка набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції (стаття 170 ЦК України).
Як вбачається з Положення про Управління капітального будівництва Чернігівської ОДА, Управління є структурним підрозділом обласної державної адміністрації, утримується за рахунок бюджетних коштів та виконує делеговані функції держави у сфері будівництва та використання бюджетних коштів на території області.
Тобто у спірних правовідносинах із закупівлі робіт за державні кошти Управління виступало не як самостійний суб`єкт приватного права з власними економічними інтересами, а як орган, через який діяла держава.
Велика Палата Верховного Суду постанови від 18.09.2024 у справі № 918/1043/21: фундаментальний висновок про те, що орган діє як держава і не має власних інтересів. 
У пункті 8.10 цієї постанови Велика Палата виснувала таке: « 8.10. Також Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, у які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11 (підпункти 6.21, 6.22), від 26.02.2019 у справі № 915/478/18 (підпункти 4.19, 4.20), від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (пункт 26), від 18.03.2020 у справі №553/2759/18 (пункт 35), від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20 (підпункт 8.5), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 80), від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19 (пункт 75), від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 (підпункт 8.16) і № 922/1830/19 (підпункт 7.1), від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21 (підпункт 8.5)).».
З огляду на цей правовий висновок Великої Палати, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що стягнення коштів з органу державної влади (який виступав замовником) у дохід держави є позбавленим юридичного та економічного сенсу. Оскільки орган державної влади не має власних майнових інтересів, відокремлених від інтересів держави, таке стягнення фактично означає перекладання коштів з однієї «кишені» держави в іншу, що не відповідає принципу ефективності судового захисту та суті санкції, закладеної у частині 3 статті 228 ЦК України». 
Посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 17.10.2024 у справі №914/1507/23 як на релевантну практику є безпідставним. Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що правовідносини у вказаній справі не є подібними до тих, що розглядаються. У справі № 914/1507/23 стороною (замовником) виступало Акціонерне товариство «Українська залізниця» - самостійна юридична особа приватного права, господарське товариство, яке є власником майна, переданого йому до статутного капіталу. У такій конфігурації стягнення коштів на користь господарського товариства з подальшим стягненням їх у дохід держави є логічним застосуванням норми частини 3 статті 228 ЦК України. Натомість у справі що розглядається Управління є органом державної виконавчої влади та утримується за рахунок бюджетних коштів.
Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що у разі якщо "добросовісною" стороною правочину є сама держава в особі свого органу (бюджетної установи, розпорядника чи одержувача бюджетних коштів), утримання (стягнення) коштів з неї в дохід держави є безпідставним. Оскільки умисел на порушення Закону України «Про захист економічної конкуренції» наявний лише в діях ТОВ «Н-Сіверський Шляховик», ефективним, законним та логічним способом захисту інтересів держави (до відповідного бюджету), що відповідає змісту частини 3 статті 228 ЦК України, є пряме стягнення одержаних підрядником за недійсним правочином коштів у розмірі 598 309,40 грн безпосередньо в дохід держави, без проміжного етапу стягнення цих коштів на користь Управління.
Отже, суд першої інстанції, зобов`язавши Управління (державний орган) перерахувати кошти, які воно ще навіть не отримало від підрядника, в дохід держави, створив ситуацію, яка не відповідає засадам господарського судочинства.

Щодо доводів прокуратури та позивача-1 (Міністерства розвитку)

Доводи прокурора у відзиві на апеляційну скаргу зводяться до того, що суд першої інстанції дослівно виконав припис ч. 3 ст. 228 ЦК України, а тому рішення є законним. 
Колегія суддів відхиляє ці доводи. Завданням суду є не механічне прочитання тексту закону, а його системне тлумачення крізь призму принципів верховенства права та ефективності судового захисту (ст. 2 ГПК України). Буквальне застосування санкції до держави (в особі Управління) за відсутності у неї умислу на вчинення правопорушення прямо суперечить суті ст. 228 ЦК України, яка має каральний характер виключно для правопорушника.
Що стосується пояснень Міністерства розвитку громад та територій України про те, що воно не є головним розпорядником спірної субвенції (таким було Державне агентство автомобільних доріг України), колегія суддів зазначає таке. 
Дані обставини стосуються питання визначення прокурором органу, в інтересах якого подано позов (ст. 53 ГПК України). Оскільки рішення суду першої інстанції в частині представництва інтересів держави та недійсності договору в апеляційному порядку не оскаржується жодною зі сторін (апелянт оскаржує виключно механізм стягнення за резолютивною частиною), апеляційний суд не вбачає підстав для виходу за межі апеляційних вимог у цій частині. Сама по собі заміна суб`єкта владних повноважень чи уточнення бюджетної програми не впливає на обов`язок ТОВ «Н-Сіверський Шляховик» повернути незаконно отримані кошти до Державного бюджету. Водночас визначення прокурором додаткового органу (позивача-1) не позбавляє позов статусу такого, що поданий в інтересах держави, оскільки процесуальний статус позивача-2 (Північного офісу Держаудитслужби) є належним.

Висновки суду апеляційної інстанції

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування або зміни судового рішення повністю або частково є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи щодо недійсності договору через антиконкурентні узгоджені дії підрядника. Водночас місцевий господарський суд неправильно застосував норму ч. 3 ст. 228 ЦК України до правовідносин, де замовником виступає орган державної влади.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга Управління капітального будівництва Чернігівської ОДА є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 у справі № 927/807/24 підлягає зміні: пункти 3 та 4 резолютивної частини необхідно виключити (скасувати), виклавши їх у новій редакції, згідно з якою стягнення коштів у розмірі 598 309,40 грн здійснюється безпосередньо з ТОВ «Н-Сіверський Шляховик» у дохід держави.

Судові витрати

Судові витрати пов`язані з розглядом справи слід розподілити згідно вимог ст. 129 ГПК України.
З огляду на задоволення апеляційної скарги відповідача-2, відповідно до приписів частини 9 статті 129 ГПК України, судові витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на ТОВ «Н-Сіверський Шляховик», оскільки даний спір виник виключно внаслідок неправомірних дій останнього, які стали підставою для визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу задовольнити.
Рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 у справі №927/807/24 змінити в частині пунктів 3 та 4 його резолютивної частини:
Пункт 3 резолютивної частини рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 у справі №927/807/24 викласти в такій редакції:
« 3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Н-Сіверський Шляховик" (вул. Залінійна, 41, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 16000; ідентифікаційний код 05388718) в дохід держави грошові кошти в сумі 598 309 (п`ятсот дев`яносто вісім тисяч триста дев`ять) грн 40 коп.». 
Пункт 4 резолютивної частини рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 у справі №927/807/24, - виключити.
В іншій частині рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.11.2024 у справі №927/807/24 залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Н-Сіверський Шляховик" (вул. Залінійна, 41, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 16000; ідентифікаційний код 05388718) на користь Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації (вул. Єлецька, 11, м. Чернігів, 14000; ідентифікаційний код 04014246) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 13 461 (тринадцять тисяч чотириста шістдесят одна) грн 96 коп.
Доручити Господарському суду Чернігівської області видати відповідні накази.
Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено та підписано, - 14.07.2026.
Головуючий суддя В.А. Корсак 

Судді О.О. Євсіков

С.О. Алданова