ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2026 року | справа № 380/12840/26
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, код ЄДРПОУ 13814885), в якому просить суд:
- визнати протиправними дії щодо не здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за період роботи в ЗАО «ПРОМСПЕЦСТРОЙ» з 2012 по 2015 роки на підставі довідок № 24 та 25 від 10 лютого 2016 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи в ЗАО «ПРОМСПЕЦСТРОЙ» з 01 лютого 2012 року по 31 серпня 2015 року на підставі довідок № 24 та 25 від 10 лютого 2016 року;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням страхового стажу в період роботи в ЗАО «ПРОМСПЕЦСТРОЙ».
Позовна заява мотивована тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою від 19.05.2026 про перерахунок та виплату пенсії з 30.04.2026 на підставі Угоди про порядок переведення і виплати пенсій відповідно до Тимчасової угоди між урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до Крайньої Півночі, у галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993, котра підписана 30.07.1996 і одразу набула чинності з урахуванням виплат по трудовому стажу в Російській федерації з 01.02.2012 по 31.05.2015 в умовах Крайньої Півночі. Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 04.06.2026 надало відповідь, відповідно до якої підстав для зарахування страхового стажу за період роботи з 01.02.2012 до 31.05.2015 в ЗАО «ПРОМСПЕЦСТРОЙ відсутні, підстав для перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати за вказаний період роботи в ЗАО «ПРОМСПЕЦСТРОЙ відсутні. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, які порушують соціальні права його, зокрема, право на одержання пенсії у більшому розмірі, ніж станом на час призначення. Просить позов задовольнити.
Ухвалою від 06.07.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін та запропоновано відповідачам у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, надати (надіслати) суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази.
У відзиві на позовну заяву Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області заперечило проти задоволення позову. Представник відповідача вказав на те, що ОСОБА_1 з 14.04.2026 по 31.05.2027 призначено пенсію по інвалідності, як особі з інвалідністю загального захворювання, відповідно до статті 32 Закону №1058. Страховий стаж ОСОБА_1 обчислено по 31.11.2025 згідно з даними про сплату внесків та становить 29 років 08 місяців 29 днів. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності, крім страхового стажу зараховується, також, на загальних підставах, період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону № 1058, а саме зараховано 0 років 08 місяці 20 днів. Індивідуальний коефіцієнт стажу становить 0,30417. Заробітна плата врахована за період з 01.05.2001 по 31.05.2025 згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу (коефіцієнт заробітної плати 1,09762). Середньомісячний заробіток із урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2023 – 2025 – 17482,87 грн. становить 19189,55 грн. (17482,87 грн. х 1,09762). Розмір пенсійної виплати з 14.04.2026 становить 3406,00 грн., а саме: 50% для обчислення пенсії по інвалідності; 5836,89 грн. - основний розмір пенсії за віком, обчислений з урахуванням середньомісячного заробітку для обчислення пенсії 19189,55 грн. (при індивідуальному коефіцієнті заробітної плати 1,09762 та показнику середньої заробітної плати по народному господарству 17482,87 грн.) та коефіцієнта стажу 0,30417; 5836,89 грн. – загальний розмір пенсії; 2918,45 грн. – розмір пенсії по інвалідності; 487,55 грн. – доплата особам, яким не виповнилось 70 років; 3406,00 грн. – розмір пенсії з надбавками. До заяви 23.04.2026 № 2544 про призначення пенсії ОСОБА_1 було надано довідку № 24 від 10.02.2016 видану ЗАТ «ПРОМСПЕЦСТРОЙ» за період роботи з 2012 по 2013 та довідку № 25 від 10.02.2016 видану ЗАТ «ПРОМСПЕЦСТРОЙ» за період роботи з 2014 по 2015. Відповідно до частини 2 статті 24-1 Закону періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України у республіках колишнього Союзу РСР зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, за умови нездійснення іншою державою пенсійних виплат таким особам за зазначені періоди. Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат визначається Кабінетом Міністрів України. Порядок підтвердження іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України у республіках колишнього Союзу РСР (далі — Порядок №1) та Порядок підтвердження та зарахування періодів роботи особи в іншій державі до страхового стажу (стажу роботи) для визначення права на призначення пенсії за віком (далі — Порядок №2), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2025 № 562. Враховуючи вище викладене, для зарахування до страхового стажу період роботи з 17.02.2012 по 23.09.2014, з 07.05.2015 по 14.08.2015 та урахуванням заробітної плати за період з 2012 по 2015 в період роботи в ЗАТ «ПРОМСПЕЦСТРОЙ», згідно поданої заяви № 2544 від 23.04.2026 та поданих довідок № 24 та 25 від 10.02.2016 та трудової книжки НОМЕР_2 від 04.10.1989 немає законних підстав. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити повнстю. 
Інших заяв по суті справи до суду не надходило.
Суд встановив таке.
Згідно з матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 , з 14.04.2026 йому призначено пенсію по інвалідності, як особі з інвалідністю ІІІ групи.
19.05.2026 позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про перерахунок та виплату пенсії з 30.04.2026 на підставі Угоди про порядок переведення і виплати пенсій відповідно до Тимчасової угоди між урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до Крайньої Півночі, у галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993, котра підписана 30.07.1996 і одразу набула чинності з урахуванням виплат по трудовому стажу в Російській федерації з 01.02.2012 по 31.05.2015 в умовах Крайньої Півночі.
Листом від 04.06.2026 №30919-31987/Л-02/8-1300/26 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області відмовило у перерахунку пенсію з підстав відсутності будь-яких двосторонніх угоди з питань пенсійного забезпечення між Україною та Російською Федерацією.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд встановив таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормами частини 1 статті 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, який набув чинності з 1 січня 2004 року.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія – щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Пунктом 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Положеннями частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж – період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку – на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 30 Закону № 1058-IV, пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
Частиною 1 статті 32 Закону № 1058-IV визначено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією:
для осіб з інвалідністю I групи:
до досягнення особою 25 років включно – 1 рік;
від 26 років до досягнення особою 28 років включно – 2 роки;
від 29 років до досягнення особою 31 року включно – 3 роки;
від 32 років до досягнення особою 34 років включно – 4 роки;
від 35 років до досягнення особою 37 років включно – 5 років;
від 38 років до досягнення особою 40 років включно – 6 років;
від 41 року до досягнення особою 43 років включно – 7 років;
від 44 років до досягнення особою 48 років включно – 8 років;
від 49 років до досягнення особою 53 років включно – 9 років;
від 54 років до досягнення особою 59 років включно – 10 років;
для осіб з інвалідністю II та III груп:
до досягнення особою 23 років включно – 1 рік;
від 24 років до досягнення особою 26 років включно – 2 роки;
від 27 років до досягнення особою 28 років включно – 3 роки;
від 29 років до досягнення особою 31 року включно – 4 роки;
від 32 років до досягнення особою 33 років включно – 5 років;
від 34 років до досягнення особою 35 років включно – 6 років;
від 36 років до досягнення особою 37 років включно – 7 років;
від 38 років до досягнення особою 39 років включно – 8 років;
від 40 років до досягнення особою 42 років включно – 9 років;
від 43 років до досягнення особою 45 років включно – 10 років;
від 46 років до досягнення особою 48 років включно – 11 років;
від 49 років до досягнення особою 51 року включно – 12 років;
від 52 років до досягнення особою 55 років включно – 13 років;
від 56 років до досягнення особою 59 років включно – 14 років.
Таким чином, для призначення пенсії мають бути дотримані дві умови – щодо віку та страхового стажу особи.
До набрання чинності Закону № 1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі, також – Закон № 1788-XII), відповідно до частини 1 статті 56 якого, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання статті 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України Постановою від 12.08.1993 за № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі, також – Порядок № 637).
Згідно з пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку № 637).
У пункті 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, з огляду на наведене, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.
Як встановлено судом, позивачу встановлено інвалідність ІІІ (третьої) групи. На момент звернення із заявою про призначення пенсії вік позивача становив 59 роки. Таким чином, виходячи із вищезазначених норм, для призначення пенсії по інвалідності страховий стаж позивача має становити не менше 14років. 
Відповідно до відомостей форми РС-право, страховий стаж позивача становить 30 років 05 місяців 19 дні. Періоди роботи з 17.02.2012 до 23.09.2014, з 07.05.2015 до 14.08.2015 не було зараховано до страхового стажу позивача, а не як зазначає представник позивача з 01.02.2012 по 31.05.2015.
Щодо мотивів відмови у зарахуванні до періоду страхового стажу періодів роботи з 17.02.2012 по 23.09.2014, з 07.05.2015 по 14.08.2015 у зв`язку з відсутністю будь-яких двосторонніх угод між Україною та російською федерацією , суд зазначає таке.
Згідно зі статтею 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Частиною 1, 2 статті 4 Закону № 1058-IV встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі – закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Отже, призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав-учасниць СНД, у тому числі Україна та російська федерація (надалі, також – Угода).
Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).
Відповідно до статті 1 Угоди, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Частиною другою статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів» від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, російська федерація, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для здійснення трудової діяльності документи і завірений, у встановленому на території Сторони виїзду порядку, їх переклад державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Тож обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.
Водночас суд зазначає, що в силу пункту 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Тож, вихід РФ з угоди від 01.01.2023 не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідного рішення.
Відтак, Україна, як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно з Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
Суд зазначає, що за наявності чинних у період роботи особи положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.
Суд встановив, що вказані періоди роботи позивача на території Російської Федерації підтверджуються записами № 23-26 у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 04.10.1989, відповідно до яких, період роботи з 17.02.2012 по 23.09.2014 позивач прийнятий на роботу маляром 5-го розряду у ЗАТ «ПРОМСПЕЦСТРОЙ» в районі Крайньої Півночі та з 23.09.2014 звільнений з даної посади (записи № 23-24), з 07.05.2015 по 14.08.2015 позивач прийнятий на роботу маляром 5-го розряду у ЗАТ «ПРОМСПЕЦСТРОЙ» в районі Крайньої Півночі та звільнений з даної посади 14.08.2015 (записи № 25-26), а також довідками про заробітну плату № 24, № 25 від 10.02.2016, виданих ЗАТ «ПРОМСПЕЦСТРОЙ» Російської Федерації.
Крім того, коментовані довідки містять відмітку про нарахування на всі суми заробітної плати 22% у федеральний бюджет Пенсійного фонду Російської Федерації.
Суд зазначає, що надані позивачем документи для призначення пенсії не викликають обґрунтованого сумнівів з приводу факту роботи позивачем у районі Крайньої Півночі, відповідно підтверджують обставину працевлаштування позивача у спірний період.
При цьому відповідач жодним чином не спростував відомості, вказані у довідках роботодавця позивача №24, №25 від 10.02.2016, та не надав суду доказів на підтвердження/засвідчення обставини не перерахування/не сплати ЗАТ «ПРОМСПЕЦСТРОЙ» страхових внесків за спірний період роботи у Пенсійний фонд Російської Федерації.
В контексті вказаного слід враховувати приписи пункту 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1 (надалі по тексту також - Порядок №22-1), за змістом якого право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
В контексті досліджуваного правого регулювання слід відзначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у абзаці 7 пункту 4.7 Порядку №22-1.
В даному випадку орган пенсійного забезпечення не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності поданих документів на підтвердження стажу позивача, що є порушенням вищезазначених норм.
За таких обставин пенсійний орган фактично переклав на позивача тягар доказування власного неперевіреного сумніву щодо достовірності документів, отриманих особою, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.
У розгляді цієї адміністративної справи відповідач не довів про наявність допустимих і належних доказів, які спростовують відомості вказані у коментованих довідках, в тому числі в частині відрахування внесків до Пенсійного фонду російської федерації.
Так як відповідачам у даній справі є саме суб`єкт владних повноважень, на якого покладається тягар доказування правомірності своїх дій/рішень, суд констатує не подання останніми будь-яких доказів на підтвердження відомостей стосовно вжиття заходів щодо проведення будь-яких звірок зі сторони органу пенсійного забезпечення про сплату страхових внесків за спірний період.
На переконання суду, довідки №24, №25 від 10.02.2016, видані роботодавцем в сукупності із записами у трудовій книжці позивача про період роботи з 17.02.2012 по 23.09.2014, з 07.05.2015 по 14.08.2015 у ЗАТ «ПРОМСПЕЦСТРОЙ», є належними і достатніми доказами працевлаштування і відповідно набуття позивачем страхового стажу у спірний період на вказаному підприємстві.
З урахуванням вищенаведеного є підстави для зарахування позивачу до страхового стажу період роботи з 17.02.2012 по 23.09.2014, з 07.05.2015 по 14.08.2015 у ЗАТ «ПРОМСПЕЦСТРОЙ» для призначення пенсії за віком.
Щодо позовних вимог зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії за віком позивачу з урахуванням страхового стажу в період роботи в ЗАО «ПРОМСПЕЦСТРОЙ», суд зазначає таке.
Так, у межах цих спірних правовідносин судом надана оцінка правомірності дій відповідача у частині не зарахуванні до страхового стажу позивача вищезазначеного періоду.
При цьому, суд не може перебирати на себе повноваження суб`єкта владних повноважень (у цьому конкретному випадку пенсійного органу) та досліджувати документи, яким не надавалась оцінка, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд відповідно до частини 5 статті 242 КАС України враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, відповідно до якої вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву щодо перерахунку пенсії, а не зобов`язання здійснити перерахунок такої пенсії.
Виходячи із меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд робить висновок, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню частково.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З огляду на викладене та обраний судом спосіб захисту та відновлення прав позивача, сплачений судовий збір в сумі 1331,20 грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, код ЄДРПОУ 13814885) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за період роботи в ЗАТ «ПРОМСПЕЦСТРОЙ» з 17.02.2012 по 23.09.2014, з 07.05.2015 по 14.08.2015 на підставі довідок № 24 та 25 від 10.02.2016.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи в ЗАТ «ПРОМСПЕЦСТРОЙ» з 17.02.2012 по 23.09.2014, з 07.05.2015 по 14.08.2015 на підставі довідок № 24, №25 від 10.02.2016 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.05.2026 щодо перерахунку пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, код ЄДРПОУ 13814885) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять один) грн. 20 коп.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене 15.09.2026.

Суддя Лунь З.І.