Справа № 621/2805/26
Пр. № 1-кп/621/281/26

ВИРОК
Іменем України

07 серпня 2026 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області 

головуючий – суддя ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,

прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
захисника – ОСОБА_5 ,
представника потерпілого – ОСОБА_6 ,
за відсутності потерпілого – ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №12026221260000239 за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харків, є громадянином України, має середню освіту, одружений, який є військовослужбовцем у військовому званні «солдат» на посаді старшого техніка 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 121, частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України,
у с т а н о в и в:

1. 30 квітня 2026 року близько години ОСОБА_4 перебував у приміщенні кухні за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 де разом з ОСОБА_7 вживали алкогольні напої та між ними виник конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин, під час якого у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_4 , тримаючи у руці ніж різко розвернувся обличчям до ОСОБА_7 та умисно наніс останньому один удар у праву частину грудної клітини та один удар у ділянку живота

Цими діями, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_8 наступні тілесні ушкодження: - ушкодження у вигляді одного непроникаючого колото-різаного поранення правої половини грудної клітини, без ушкоджень органів грудної порожнини, які як в сукупності, так і кожне окремо по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я; - одне проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини з ушкодженням тіла шлунка, тіла підшлункової залози та селезінкової вени, що в своїй сукупності утворилось по єдиному механізму та по ступеню тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Зазначеними діями ОСОБА_4 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

2. ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем за мобілізацією, перебуваючи на посаді старшого техніка 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення статей 17,65 Конституції України, статей 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, статей 11,16,127,128,129,130,199 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою ухиленння від військової служби, в умовах воєнного стану, без дозволу командування, 26 березня 2026 самовільно залишив місце тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 та по 01 травня 2026 року незаконно, постійно, без поважних причин, перебував поза межами служби, проводячи час на власний розсуд, до моменту виявлення працівниками ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області в с. Тимченки Чугуївського району Харківської області. За час відсутності на службі ОСОБА_4 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинення ним ухилення від військової служби не повідомляв.

Зазначеними діями ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 у цілому визнав себе винуватим у інкримінованих йому злочинах та показав, що дійсно 30 квітня 2026 року за місцем проживання вони разом із ОСОБА_9 вживали спиртні напої в ході чого у них виник конфлік під час якого у нього виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому. Діючи умисно він завдав ОСОБА_9 два удари ножем. Після спричинення тілесних ушкоджень запропонував потерпілому викликати шкидку на що той відмовився, в подальшому, по дорозі до місця проживання, ОСОБА_9 стало зле і по дорозі він викликав останньому медичну допомогу. Щодо самовільного залишення військової частини, у повному обсязі підтвердив вказаний факт та перебування у період з 26 березня 2026 по 01 травня 2026 поза межами дислокації ВЧ НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 з причин непорозуміння з керівництвом.

У вчинених кримінальних правопорушеннях щиро розкаявся, вибачився перед потерпілим, висловив намір продовжити військову службу.

Враховуючи, що викладені вище обставини кримінального провадження щодо місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінальних правопорушень, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 та частиню 5 статті 407 Кримінального кодексу України не оспорювалися учасниками судового провадження, які під час судового розгляду не заперечували проти того, щоб суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо вказаних обставин.

З`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин; відсутні сумніви у добровільності їх позиції; роз`яснивши, що сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, які є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що в межах обвинувачення ОСОБА_4 є винуватим:

- в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, та його дії належить кваліфікувати за частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України.

- у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану, та його дії суд кваліфікує за частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України;

Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є тяжкими злочинами;

- обставину, що пом`якшує покарання відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, якою визнається щире каяття;

- обставину, що обтяжує покарання, якою визнається, відповідно до пункту 13 частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України вчинення злочину, предбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України у стані і алкогольного сп`яніння;

- відомості про особу ОСОБА_4 який раніше не судимий; одружений; має постійне зареєстроване місце проживання; до часу призову на військову службу займався волонтерською діяльністю; працював на посаді водія Мереф`янського відділення ПАТ «Харківгаз» де характеризувався позитивно; на час вчинення злочину з 14 жовтня 2025 - військовослужбовець на на посаді старшого техніка 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 ;під наглядом в психіатричному і наркологічному кабінетах не перебував; за місцем проживання характеризується як особа, відносно якої компрометуючі матеріали відсутні.

З урахуванням сукупності зазначених відомостей щодо ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання, та обтяжує покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкцій частини 5 статті 407, частини 1 статті 121 Кримінального кодексу України.

Частиною 1 статті 70 Кримінального кодексу України передбачено, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Покарання за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України належить визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Крім того, при призначення покарання суд враховує приписи частини 1 статті 75 Кримінального кодексу України, якими законодавець обмежив можливість прийняття судом рішення про звільнення від покарання з випробуванням у кримінальних правопорушеннях, передбаченехих статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

З метою забезпечення виконання вироку, до набрання ним законної сили, належить продовжити застосований у відношенні ОСОБА_4 запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор".

Застосований щодо речових доказів арешт на підставі ухвал слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 04 травня 2026 належить скасувати.

Долю речових доказів вирішити в порядку статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до статей 127-129 Кримінального процесуального кодексу України, під час вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 суд виходив з наступного.

Згідно частини 1 статті 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частин 1-4 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Потерпілий ОСОБА_7 у позовній заяві просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь 1 000 000 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди та витрати за надання правової допомоги (а.с.45).

На обґрунтування позову зазначив, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 він зазнав втрат, спричинених фізичними та моральними стражданнями, у нього в житті відбулися негативні зміни, йому завданий фізичний біль, мав негативні переживання, емоційну напругу, потребує постійного медичного нагляду та тривалої реабілітації.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 вимоги позовної заяви визнав у повному обсязі.

Виходячи з конкретних обставин та ступеню тяжкості вчиненого у відношенні потерпілого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, характеру моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку із ушкодженням здоров`я; дотримуючись принципів розумності та справедливості, враховуючи визнання позову обвинуваченим, позовна заява потерпілого ОСОБА_7 підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у кримінальних правопорушеннях, передбачених частиною 5 статті 407, частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

- за частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років.

- за частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць;

Відповідно до частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

До набрання вироком законної сили залишити у відношенні ОСОБА_4 запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" 

Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання – 01 травня 2026, зарахувавши в строк відбутого покарання період перебування ОСОБА_4 в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» починаючи з 01 травня 2026 до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 100 000 (один мільйон) грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Скасувати застосований на підставі ухвал слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 04 травня 2026 арешт тимчасового вилученого майна.

Речові докази:

- 2 ватні палички зі слідами речовини бурого кольору, з ділянки замку вхідної хвіртки; - 2 ватні палички зі слідами речовини бурого кольору, з передньої частини передніх дверей; - 2 ватні палички зі слідами речовини бурого кольору з поверхні підлоги тамбура; - предмет схожий на кухонний ніж без маркувань із рукояткою чорного кольору; - предмет схожий на кухонний ніж із дерев`яною рукояткою та гравіюванням на лезі "feng and feng"; - предмет схожий на кухонний ніж із полімерною рукояткою без маркувань; - предмет схожий на кухонний ніж із маркуванням "Mountain Professional Master"; - предмет схожий на кухонний ніж із маркуванням "Benson"; - предмет схожий на кухонний ніж без маркувань; - предмет схожий на кухонний ніж із маркуванням на лезі у вигляді "Охоти"– знищити;

- куртку флісову зеленого кольору, б/в, без пошкоджень, з 2 наліпками на рукавах у вигляді шевронів з пояснювальними написами; - штани бавовняні чорного кольору, б/в, без пошкоджень; - кросівки піщаного кольору, б/в, без пошкоджень– повернути ОСОБА_4 ;

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити учасникам судового провадження.

Головуючий: