Справа № 199/8380/26
(3/199/2198/26) 
ПОСТАНОВА 
іменем України
14.07.2026       місто Дніпро
Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Дяченко І.В., розглянувши в режимі дистанційного судового провадження справу про адміністративне правопорушення відносно:  ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , має військове звання «матрос», учасника бойових дій, який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
за участі: захисника-адвоката Полянчука В.Б., який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),-
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу серії ААД № 821555 від 19.05.2026, ОСОБА_1 19.05.2026 о 09:30 годині на автодорозі Т0515, яка розташована в Покровському районі Донецької області, керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Vito», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest», а також в умовах медичного закладу ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор співробітників поліції. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
ОСОБА_1 до суду не з`явився, неодноразово був сповіщений про дату та час слухання справи судовими SMS-повістками, які він отримав: 16.06.2026 о 14:37:07 годині, 22.06.2026 о 12:33:24 годині та 02.07.2026 о 10:49:36 годині, а також останній повідомлявся через офіційний веб-сайт судової влади, тобто судом прийнято вичерпні заходи для його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. 
Заяв чи клопотань від останнього про розгляд справи за його участю не надходило.
24.02.2022 Рада Суддів України відповідно до статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Положення про Раду суддів України, затвердженого Х позачерговим з`їздом суддів України 16.09.2010 (із подальшими змінами) прийняла рішення № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень Вищої ради правосуддя та воєнних дій з боку російської федерації. Серед іншого, Рада Суддів України вирішила: Звернути увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена.
02.03.2022 Рада Суддів України надала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, у яких зазначила, що особливості роботи суду визначаються виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні, а при визначенні умов роботи суду у воєнний час необхідно керуватися реальними поточними обставинами, що склалася в регіоні.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.08.2018 (справа №11-237сап18) звертає увагу на те, що право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлена ч. 1ст. 268 КУпАП, не є абсолютним, а суддям необхідно дотримуватися необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом з дотриманням, як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N50966/99 від 14.10.2003).
Відповідно до договору на надання правової (правничої) допомоги № 190626/1023 від 19.06.2026 інтереси ОСОБА_1 в суді представляє адвокат Адвокатського бюро «Братів Федорових» - Полянчук В.Б.
За вказаних обставин, враховуючи реальні поточні обставини, що склалися у місті Дніпро, а також те, що робота Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра не припинена, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 , будучі неодноразово повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання, тобто добросовісно не виконав процесуальні обов`язки, вважаю можливим розгляд справи здійснювати у його відсутність, враховуючи і те, що інтереси ОСОБА_1 в суді представляє адвокат Адвокатського бюро «Братів Федорових» - Полянчук В.Б.

02.07.2026 до суду надійшло клопотання захисника-адвоката Полянчука В.Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування вказаного клопотання адвокат вказує, що долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним, оскільки даний відеозапис не містять факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказану в протоколі дату та час, моменту, спосіб та обставин за яких працівниками поліції були виявлені ознаки сп`яніння у водія ОСОБА_1 , що свідчить про порушення працівниками поліції положень Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026 та процедури проведення огляду на стан сп`яніння, передбаченої вимогами ст. 266 КУпАП. 
Також, сторона захисту убачає, що долучений до матеріалів справи відеозапис не містить в своєму складі відомостей щодо підстави зупинки транспортного засобу, передбаченої положеннями ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Крім того, з посиланням на положення КУпАП, Інструкцій, адвокат Полянчук В.Б. вказує, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних сил України щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів, що свідчить про те, що вимога працівника поліції до ОСОБА_1 про необхідність проведення огляду на стан сп`яніння є безпідставною, незаконною та необґрунтованою, а також не відповідає положенням ч. 3 ст. 266-1 КУпАП.
Також, сторона захисту убачає, що працівниками поліції була порушена процедура огляду на стан сп`яніння, передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, яка передбачає, що у разі відмови особи від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або незгоди з результатами такого огляду, такий огляд має бути проведений у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право здійснювати відповідні огляди відповідно до статті 266 КУпАП. Як вбачається з матеріалів справи, події, що стали підставою для складання відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, мали місце на автодорозі Т0515, яка розташована в Покровському районі Донецької області, біля с. Копані, тоді як медичний огляд поліцейські пропонували провести у закладі охорони здоров`я, що знаходиться в м. Краматорськ Донецької області, однак як встановлено з мапи території України найближчим закладом охорони здоров`я до місця зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , є зокрема: КНП «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» (11,6 км від місця зупинки) або КНП «Олександрівська лікарня планового лікування» (25,6 км від місця зупинки), яким згідно з наказом Департаменту охорони здоров`я № 455/73-23 від 06.11.2023 надано право здійснювати відповідні огляди, натомість Краматорський наркологічний диспансер, якому згідно з вищевказаним наказом Департаменту охорони здоров`я не надано право здійснювати відповідні огляди, перебуває на відстані 59,4 км від місця зупинки, що також, на думку сторони захисту, є безумовною підставою для закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП. 
Крім того, сторона захисту зазначає, що працівники поліції здійснили незаконний вплив на водія ОСОБА_1 , схиливши останнього до відмови від проходження від огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки з пояснень ОСОБА_1 вбачається, на пропозицію поліцейських на проходження огляду він погодився, проте просив провести огляд швидко, оскільки поспішає, однак працівник поліції зазначив ОСОБА_1 про відсутність Драгера, у зв`язку з чим йому прийдеться довго чекати на технічний прилад, чим схилив ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Отже, для стороннього спостерігача є очевидним, що поза зафіксованим спілкуванням на боді-камеру, поліцейський вчинив незаконний вплив на ОСОБА_1 , змусивши його змінити свою позицію щодо наміру проходження огляду на місці зупинки, що також є безумовною підставою для закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП. 
Також, адвокат зазначає, що працівниками поліції порушено обов`язок по відстороненню від керування транспортним засобом осіб, які ними керують і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом препаратів, що знижують їх увагу та швидкість руху, незважаючи на те, що у винуватість ОСОБА_1 ставиться у провину п. 2.5 Правил дорожнього руху за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Разом з тим, сторона захисту звертає увагу, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України та 19.05.2026, тобто в день складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, виконував наказ безпосереднього командира, за невиконання якого передбачена кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 403 КК України у вигляді позбавлення волі, тому поведінка ОСОБА_1 , який відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння зумовлена виконання обов`язків військової служби та станом крайньої необхідності.

Вивчивши клопотання захисника-адвоката Полянчука В.Б., дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.
У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) як джерело права.
Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.
Для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертав свою увагу Пленум Верховного Суду України в п. 27 Постанови від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».
Відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про Національну Поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Згідно з п. 1.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, є особа, яка керує транспортним засобом.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст.266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція).
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.
Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли остання почала рухатись.
Як вказувалося вище, право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме: за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.
Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається, зокрема у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.
Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.
У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Положеннями ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні тощо.
Частиною другою статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 №28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.
Як убачається зі змісту підпунктів 1) та 2) п. 1 розділу VII вказаної вище Інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу та примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 821555 від 19.05.2026, ОСОБА_1 19.05.2026 о 09:30 годині на автодорозі Т0515, яка розташована в Покровському районі Донецької області, керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Vito», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest», а також в умовах медичного закладу ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор співробітників поліції. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції долучені докази, які досліджені судом в ході судового розгляджу справи, а саме:
- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 19.05.2026, складеного відносно ОСОБА_1 , згідно з яким у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та обличчя), однак останній відмовився від проходження огляду на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest»;
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість від 19.05.2026 складеного на ім`я ОСОБА_1 , згідно з яким у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та обличчя), однак останній відмовився від проходження огляду в умовах медичного закладу;
- довідку начальника САП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами, серії НОМЕР_3 , із відкритими категоріями «А», «В», «С», термін дії – з 24.05.2006, статус – «Виданий»; 
- DVD-R диск із відеозаписом з місця події, яка відбулася 19.05.2026 о 10:30 годині на автодорозі Т0515, яка розташована в Покровському районі Донецької області за участі водія ОСОБА_1 .
Відповідно до відеозапису, переглянутого в судовому засіданні, встановлено, як 19.05.2026 чоловік, який представився ОСОБА_1 , перебуває на передньому пасажирському сидінні службового автомобіля працівників поліції. На питання працівників поліції ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним автомобілем «Mercedes-Benz Vito», номерний знак НОМЕР_2 . В ході спілкування працівником поліції констатовано наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим ОСОБА_1 висловлювалась вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою технічного приладу, так і в умовах медичного закладу, на що водій ОСОБА_1 виказав свою відмову, зазначаючи, що він є військовим та поспішає, оскільки займається будівлею фортифікаційних споруд. Після чого працівниками поліції повідомлено ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Крім того, під час перегляду відеозапису з нагрудних боді-камер працівників поліції убачається, що  ОСОБА_1 є військовослужбовцем, перебував на військовій службі станом на 19.05.2026, коли відбулася подія, яка зафіксована у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 821555 від 19.05.2026. 
Разом з тим, під час судового розгляду даної справи захисником ОСОБА_2 суду надана довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, видану військовою частиною НОМЕР_1 Збройних Сил України, відповідно до якої ОСОБА_1 станом на 19 травня 2026 брав участь у оборонних заходах.
Таким чином, ОСОБА_1 , на момент його зупинки працівниками поліції, вважався таким, що виконує обов`язки військової служби, а отже був спеціальним суб`єктом відповідно до КУпАП.
За приписами ч. 2 ст. 266-1 КУпАП, огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Згідно вимог ч. 9 ст. 266-1 КУпАП, огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Працівники поліції після встановлення того факту, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України та виконує обов`язки військової служби, за наявності ознак вчинення останнім адміністративного правопорушення мали викликати на місце зупинки представників Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командира (начальника) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу) та не мали повноважень на проведення огляду останнього на стан алкогольного сп`яніння.
Окрім цього, в діях ОСОБА_1 , як військовослужбовця, який виконував обов`язки військової служби, вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП: виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в умовах особливого періоду.
Зазначена норма співвідноситься з ч. 1 ст. 130 КУпАП як спеціальна та загальна і за правилами кваліфікації при конкуренції норм дії ОСОБА_1 не можуть бути кваліфіковані за загальною нормою при наявності спеціальної. При цьому, суд самостійно не може змінити кваліфікацію дій ОСОБА_1 на ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, яка передбачає більший розмір адміністративного стягнення, оскільки щодо ОСОБА_1 протокол за вказаною статтею спеціальним суб`єктом не складався і останній від нього в суді не захищався.

Разом з тим, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції вбачається, що наявний в матеріалах справи відеозапис є неповним, перервним, оскільки наданий відеозапис не містить відомостей про факт руху транспортного засобу «Mercedes-Benz Vito», номерний знак НОМЕР_2 , яким би керував ОСОБА_1 , у вказаний в протоколі час. Наданий відеозапис розпочався з того, як ОСОБА_1 перебував в службовому автомобілі працівників поліції, де спілкувався з ними. Також, наданий відеозапис не містить відомостей щодо моменту, способу та обставин за яких працівниками поліції були виявлені ознаки сп`яніння у водія ОСОБА_1 , моменту заповнення та подальшого вручення водію направлення на проходження на стан алкогольного сп`яніння, а також моменту складання та вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , що свідчить про порушення положень Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026.
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Отже, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, визначеними МОЗ і МВС України. Окрім того обов`язковим є доведення підстав для такого огляду особи.
Згідно з положеннями, відображеними у п. 3 Розділу 1 Інструкції вказано, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота , порушення координації рухів , порушення мови, виражене тремтіння пальців рук , різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. 
Працівник поліції не проводячи візуальний огляд водія ОСОБА_1 на предмет наявності ознак алкогольного сп`яніння, встановив у останнього наявність конкретних ознак алкогольного сп`яніння, що свідчить про порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП.
Разом з тим, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, встановлені працівниками поліції у водія ОСОБА_1 , не підтверджується дослідженими під час розгляду справи відеозаписами, оскільки ОСОБА_1 чітко відповідав на питання працівників поліції, його поведінка не надавала будь-яких об`єктивних підстав для висновку про наявність у останнього ознак алкогольного сп`яніння.
Крім того, відсутність у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння підтверджується і наданими в судовому засіданні адвокатом Полянчуком В.Б. довідками т.в.о. начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, відповідно до яких матрос ОСОБА_1 о 08:00 годині та о 12:00 годині 19.05.2026 проходив медичний огляд за результатами якого останній допущений до несення бойового чергування. 
Отже, наявними відеоматеріалами не доведено, що ОСОБА_1 дійсно у вказану в протоколі дату, час та місці керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Vito», номерний знак НОМЕР_2 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, а тому й підстав, згідно з Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, для пропонування працівниками поліції пройти огляд йому не було.
Також суд зауважує, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння, підлягає доведенню не лише факт керування особою транспортним засобом, а й наявність ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, умови та можливість проходження такого огляду в медичному закладі. Крім того, має бути встановлено факт відмови водія від проходження зазначеного огляду, якому має передувати роз`яснення прав особи, виявлення та фіксація ознак сп`яніння, а не формальне припущення наявності у особи цих ознак.
За наведених обставин, у конкретному випадку, суд зауважує, що зазначення працівниками поліції у протоколі факту керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння само по собі не свідчить про вчинення особою зазначеного адміністративного правопорушення.
Таким чином відеозапис не відображає повну хорологію подій, яка мала місце 19.05.2026, що свідчить про недотримання вимог законодавства щодо фіксування правопорушення.

З приводу моменту зупинки транспортного засобу «Mercedes-Benz Vito», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , у вищевказану дату та час, то у суду виникають сумніви щодо упередженості поліцейського, що випливає з невиконанням останнім Правил дорожнього руху.
Суд констатує, що даний відеозапис не має фіксації того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом чи допустив будь-які порушення Правил дорожнього руху, за які його слід було зупиняти, а тому всі наступні вимоги працівників поліції, ОСОБА_1 , як водій не зобов`язаний був виконувати. Вказане узгоджується з постановою Верховного Суду від 15.03.2019 (справа № 686/11314/17), згідно з якою безпідставна зупинка водія поліцією не є законною, а тому всі подальші вимоги поліції до нього, зокрема проходження огляду на стан сп`яніння, водій виконувати не зобов`язаний. У зв`язку з чим наступні документи, як: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 821555 від 19.05.2026, акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 19.05.2026; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.05.2026, складених на ОСОБА_1 , суд вважає неналежними та недопустимими доказами по справі.
У зв`язку з тим, що протокол про адміністративне правопорушення поліцейським складений в порушення вимог законодавства щодо фіксування правопорушення та без присутності двох свідків, то дані, які містяться у ньому, не можуть бути визнані допустимими доказами.
Із зазначених підстав не можуть бути визнані допустимими доказами вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного із безпекою дорожнього руху, відеозаписи з нагрудної боді-камери поліцейського.
З огляду на відсутність повної відеофіксації події, не залучення свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, слід визнати, що належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять. Суд приходить до висновку, що підстав застосування до водія ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху до обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 821555 від 19.05.2026 не убачається.
Окрім цього, за положеннями ч. 1 ст. 266 КУпАП на поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України покладено обов`язок по відстороненню від керування транспортним засобом осіб, які ними керують і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом препаратів, що знижують їх увагу та швидкість руху. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання вимог коментованої норми закону при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, незважаючи на те, що у винуватість ОСОБА_1 ставиться у провину п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Підсумовуючи вищевикладене, суд констатує, що працівниками поліції не доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за зазначеною адресою у вказаний час; працівником поліції встановлені у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння без проведення візуального останнього; процедура відеофіксації правопорушення проведена з численними порушеннями Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, оскільки долучений до матеріалів справи відеозапис не відображає повну хорологію подій, яка мала місце 19.05.2026 за участі водія ОСОБА_1 , у зв`язку з чим зібрані докази по справі є недопустимими. 

Твердження адвоката Полянчука В.Б. про те, що працівниками поліції були порушенні права на захист ОСОБА_1 , оскільки останньому не були роз`яснено суті висунутого йому обвинувачення, не роз`ясненні його права згідно з вимогами Конституції України, а також положення ст. 268 КУпАП, суд вважає хибними з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
З матеріалів справи убачається, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 821555 від 19.05.2026 та переглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної боді-камери працівника поліції, ОСОБА_1  жодних зауважень, клопотань, зокрема і щодо не роз`яснення йому суті обвинувачення чи процесуальних прав, не заявляв. Крім того, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, були відновлені шляхом, зокрема і прийняття участі в суді захисника Полянчука В.Б. та надання йому можливості відстоювати позицію ОСОБА_1 в суді. 
Разом з тим, суд акцентує на тому, що права, які зазначені ст. 268 КУпАП, передбачають їх використання під час розгляду справи, зокрема користуватися юридичною допомогою адвоката, подавати докази, клопотання. 
Суд констатує, що ОСОБА_1 у повній мірі використав своє процесуальне право на захист під час розгляду справи у суді, інтереси його представляє адвокат Полянчук В.Б., котрий узгодив позицію із ОСОБА_1 , повідомивши суду про те, що судові засідання будуть здійснюватися без участі ОСОБА_1 .
Суд встановив, що по вказаній справі стороні захисту була надана необмежена можливість знайомитися з усіма матеріалами справи, надавати докази і заявляти клопотання, чим й скористався адвокат Полянчук В.Б. під час розгляду справи в суді.
За таких обставин суд приходить до висновку, що відсутність даних про роз`яснення особі її прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, котрий за своєю природою та змістом не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не спричиняє зміни прав чи обов`язків особи, не тягне за собою безумовне закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд відноситься критично до тверджень захисника Полянчука В.Б. про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а виказував працівнику поліції свою згоду, але після того, як з ним поспілкувався працівник поліції, який зазначив, що Драгеру у нього немає та ОСОБА_1 треба буде довго чекати по ки привезуть на місце технічний прилад та почав схиляти останнього до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, що Ступак Г.О. і зробив, що свідчить про здійснення працівниками поліції психологічного тиску на ОСОБА_1 , оскільки під час судового розгляду справи судом не встановлено обставин, які б вказували на упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності та адвокатом надано не було, як і не надано відповідних рішень суду про оскарження дій працівників поліції.
При цьому, на відеозаписі не зафіксовано будь-якого тиску з боку працівників поліції на ОСОБА_1 , ні під час пропозицій пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, ні при відмові останнім від проходження огляду, як і відсутній факт провокації зі сторони правоохоронних органів. Будь-яких інших доказів тиску на ОСОБА_1 працівниками поліції сторона захисту не надала, як і не надала суду сторона захисту відповідних рішень, щодо оскарження дій працівників поліції, тому такі доводи суд оцінює критично і не бере їх до уваги.

Посилання захисника-адвоката Полянчука В.Б. щодо порушення працівниками поліції процедури огляду на стан сп`яніння, яка передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, суд вважає неслушними з наступних підстав.
Так, порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст.266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015.
Відповідно до п. 7) вищевказаної Інструкції, у разі відмови особи від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або незгоди з результатами такого огляду, такий огляд має бути проведений у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право здійснювати відповідні огляди відповідно до статті 266 КУпАП. 
Як вбачається з матеріалів справи, події, що стали підставою для складання відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, дійсно мали місце на автодорозі Т0515, яка розташована в Покровському районі Донецької області, поблизу с. Копані, тоді як медичний огляд поліцейські пропонували провести у закладі охорони здоров`я, що знаходиться в м. Краматорськ Донецької області.
Як було встановлено з наданих в судовому засіданні адвокатом Полянчуком В.Б. скрін-шотів мапи території України, дійсно найближчим закладом охорони здоров`я до місця зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , є зокрема: КНП «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» (11,6 км від місця зупинки) або КНП «Олександрівська лікарня планового лікування» (25,6 км від місця зупинки), яким згідно з наказом Департаменту охорони здоров`я № 455/73-23 від 06.11.2023 надано право здійснювати відповідні огляди, натомість Краматорський наркологічний диспансер, в приміщенні якого працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, перебуває на відстані 59,4 км від місця зупинки. 
Отже, оцінюючи вказані посилання сторони захисту, суд вважає, що направлення працівниками поліції водія ОСОБА_1 саме у заклад охорони здоров`я м. Краматорськ Донецької області, який перебуває на відстані 59 км від місця зупинки, а не до КНП «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» (11,6 км від місця зупинки) або КНП «Олександрівська лікарня планового лікування» (25,6 км від місця зупинки), яким згідно з наказом Департаменту охорони здоров`я № 455/73-23 від 06.11.2023 надано право здійснювати відповідні огляди, які територіально є найближчими закладами охорони здоров`я до місця зупинки ОСОБА_1 , не є безумовною підставою для закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП. 

Твердження сторони захисту про те, що надання водієм ОСОБА_1 працівникам поліції відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в умовах медичного закладу зумовлена військовим контекстом та станом крайньої необхідності, оскільки він поспішав на будівництво фортифікаційних споруд, не заслуговують на увагу, оскільки стороною захисту не надано суду належних та допустимих доказів крайньої необхідності відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також того, що окрім ОСОБА_1 більше нікому було здійснювати будівництво фортифікаційних споруд 19.05.2026 о 09:30 годині. 
Крім того, суд також зауважує, що з переглянутого відеозапису встановлено, що жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не заявляв, в тому числі не зазначав, що його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння в умовах медичної установи зумовлена станом крайньої необхідності у зв`язку із необхідністю будівництва фортифікаційних споруд саме 19.05.2026 о 09:30 годині.

Суд констатує, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо. Згідно ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), на переконання суду дані відображенні у протоколі про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП є сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Враховуючи вищезазначене приходжу до висновку, що суд позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, беручи до уваги й те, що суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.
Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, суд не убачає належним чином доведеної вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.
Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01.11.1950, рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Отже, на переконання суду, не доведено поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тоді як, відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись п. 1) ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд 
ПОСТАНОВИВ:
На підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 130 КУпАП – закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.
Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Суддя:        І.В. Дяченко