Справа № 201/4021/26
Провадження 2/201/3736/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
08 липня 2026 року         м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра в складі: 
головуючого - судді Покопцевої Д.О.,
секретаря – Піняєва В.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

Рух справи
25.03.2026р. позивач звернувся до Соборного районного суду міста Дніпра із позовною заявою, датованою 23.03.2026р., в якій просить суд
- зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за судовим наказом, виданим Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська від 12.07.2021р. у справі № 201/4424/21; 
- стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням за його позовом законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2026р. для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Покопцеву Д.О.
Судом в порядку ч.ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи – відповідача у справі.
Згідно відповідь № 2550333 від 01.04.2026р. з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Ухвалою від 02.04.2026р. Соборного районного суду міста Дніпра прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 05.05.2026р. у приміщенні Соборного районного суду міста Дніпра (м. Дніпро, вул. Юрія Горовця, буд. 13) - з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою від 05.05.2026р. Соборного районного суду міста Дніпра постановлено замінити судове засідання з розгляду справи по суті підготовчим засіданням, через неявку відповідачки в судовому засіданні оголошено перерву до 03.06.2026р. 
Ухвалою від 03.06.2026р. Соборного районного суду міста Дніпра без оформлення окремим документом постановлено підготовче провадження вважати закритим, справу призначити до судового розгляду по суті на 08.07.2026р. 
У всі судові засідання відповідачка не з`явилася, судові повістки, направлені на її адресу, повернуті із довідками пошти про відсутність адресата. 
Відзив на позовну заяву не надійшов.
Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи – відповідача.
Як вбачається з відповіді № 2550333 від 01.04.2026р. з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
За змістом ч.ч. 6, 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка …> надсилається …> разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням …> за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, – за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його.
Згідно з п. 5 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265, громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його.
За змістом п. 4 вказаного Порядку особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Судова кореспонденція є офіційною, тому повинна надсилатися саме за адресою зареєстрованого місця проживання або, як виняток, на адресу, зазначену самим учасником справи – адресатом (ч. 6 ст. 128 ЦПК України).
Суд направляв на останню відому зареєстровану адресу відповідачки як копію ухвали про відкриття провадження з копіями позовної заяви та доданих до неї документів, так і судові повістки. 
Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасника справи про її розгляд.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Вживаючи всіх залежних від суду заходів задля повідомлення відповідача, суд 02.04.2026р., 07.05.2026р., 03.06.2026р. зробив оголошення для відповідача про розгляд даної справи на офіційному сайті судової влади. 
Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідачів не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу.
Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього.
Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п.п. 108, 109 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270.
Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи.
Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України,  днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
За змістом п.5 ч.6 ст. 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
В силу наведених положень ЦПК України вважається такою, якій вручена судова повістка та копія ухвали про відкриття провадження. 
Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом оголошення через сайт судової влади), незалежно від того чи отримала відповідач адресовану їй кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідачів дотримано і справу може бути розглянуто по суті.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).
Разом з тим, як зазначено у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 905/2382/17 відсутність відзиву на позов не є визнанням позовних вимог та не означає доведеність позовних вимог.
23.06.2026р. представником позивача – адвокатом Опарою Г.В. – подано клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 08.07.2026р., без її участі, проти постановлення у справі заочного рішення вона не заперечує. 
Отже, належним чином повідомлена про розгляд справи судом, відповідачка в судові засідання повторно не з`явилась, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернулась, а також не скористалась правом подачі відзиву на позов.
Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи, що відповідачка, виходячи з положень ч.11 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Доводи позову
В обґрунтування позову, зокрема, вказується, що судовим наказом Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2021р. у цивільній справі № 201/4424/21 (провадження № 2-н/201/166/2021) з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06.05.2021р. і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного судового наказу Соборним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі відкрито виконавче провадження № 66329136.
Позивач зазначає, що з моменту винесення судового наказу його сімейний та матеріальний стан істотно змінилися, оскільки 15.03.2024р. він уклав шлюб, а ІНФОРМАЦІЯ_3 в них народився син ОСОБА_4 , який перебуває на повному утриманні позивача.
Позивач обіймає посаду старшого детектива в Територіальному управлінні БЕБ в Одеській області. Відповідно до довідки про заробітну плату № 8 від 06.03.2026р.
За період з вересня 2025 року по лютий 2026 року позивачу нараховано грошове забезпечення в сумі 627 183,20 грн, з якого здійснюються значні відрахування податків, військового збору, а також щомісячно утримуються аліменти на користь відповідачки в розмірі 1/4 частини (від 15 000 до 31 000 грн щомісячно).
Через необхідність утримання другої малолітньої дитини та нової родини, його матеріальне становище змінилося, а подальша сплата аліментів у розмірі 1/4 частини доходу на одну дитину призводить до порушення балансу інтересів та ставить його нову сім`ю, зокрема малолітнього сина ОСОБА_5 , у значно гірше матеріальне становище порівняно з першою дитиною. 
На підставі викладеного, просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 з 1/4 частини до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що сторони справи є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Шлюб між сторонами розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.08.2021р. у справі № 201/4423/21 (а.с. 14-16).
Судовим наказом Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2021р. у цивільній справі № 201/4424/21 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 06.05.2021р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10).
Вказаний судовий наказ перебуває на примусовому виконанні у Соборному відділі ДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, виконавче провадження № 66329136 відкрито 30.07.2021р. (а.с. 9).
Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), позивач 15.03.2024р. зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_7 (а.с. 11).
ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 народився син — ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 04.07.2024 року Соборним відділом ДРАЦС у місті Дніпрі (а.с. 12).
Відповідно до довідки про заробітну плату (грошове забезпечення) № 8 від 06.03.2026р., виданої Територіальним управлінням БЕБ в Одеській області, позивач працює на посаді старшого детектива з 01.08.2024р. по теперішній час. Його заробіток за період з вересня 2025 року по лютий 2026 року включно склав 627 183,20 грн (нараховано). З його заробітної плати щомісячно утримуються податки, збори, а також аліменти в розмірі 1/4 частини на утримання доньки ОСОБА_4 на користь відповідача ОСОБА_2 . Загальна сума утриманих за вказані 6 місяців аліментів становить 119 650,09 грн. (а.с. 13).

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків.
Згідно зі ч.ч. 9, 10 ст. 7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
У відповідності до ч..3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до правової позиції, відображеної у постанові Верховного Суду від 30.03.2023р. в справі №509/5304/20, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14.12.2022р. у справі № 727/1599/22.
У постанові Верховного Суду від 22.08.2022р. в справі №712/6313/21 зазначено, що при розгляді позовів щодо зміни розміру аліментів застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05.02.2014р. в справі №6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30.06.2020р. в справі №343/945/19, від 12.01.2022р. в справі №545/3115/19, від 23.05.2022р. в справі №752/26176/18.
Частиною 4 статті 273 ЦПК України встановлено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014р. у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Вказані висновки містяться постанові Верховного Суду від 12.01.2022 у справі №545/3115/19 (провадження №61-18145св20).
Отже, з аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 Сімейного Кодексу України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Статтею 141 Сімейного кодексу (далі - СК України) встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 
Аналіз наведених норм СК України норми дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати, чи змінився сімейний стан або матеріальне становище сторін, чи є ця зміна істотною та чи впливає вона на можливість платника сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі.
Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/чи користування у платника аліментів майна та майнових прав, зокрема рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, корпоративних прав тощо; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Верховний Суд України в Постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Судом встановлено та підтверджено належними доказами, що матеріальне становище та сімейний стан позивача змінилися порівняно з липнем 2021 року (моментом ухвалення судового наказу), оскільки на його утриманні перебуває ще одна малолітня дитина — син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Батько зобов`язаний утримувати всіх своїх дітей та забезпечувати їм належний і рівний рівень життя.
Сплата аліментів на одну дитину в розмірі 1/4 частини від заробітної плати (становить у середньому понад 100 000 грн на місяць) призводить до того, що на утримання першої дитини стягується сума близько 20 000 грн на місяць. Разом з тим, на утримання другої малолітньої дитини позивача (сина ОСОБА_5 ) та забезпечення нової родини за наявності іншої утримуваної дитини ставить дітей у нерівне становище, що суперечить принципу рівності прав дітей, закріпленому ст. 141 СК України.
Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Враховуючи високий розмір заробітної плати позивача, стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) повністю покриватиме потреби малолітньої ОСОБА_4 , 2018р.н., оскільки становитиме не менше 13 000грн на місяць. 
Вказаний розмір аліментів забезпечить високий та достатній рівень матеріального утримання семирічної дочки позивача – ОСОБА_4 , адже становить майже дві мінімальні заробітні плати в України станом на 2026рік (із врахуванням податків та зборів), або майже 4 прожиткові мінімуми на працездатну особу в 2026р.; разом із цим дозволить позивачу справедливо розподіляти свої доходи на утримання обох його малолітніх дітей та досягти розумного балансу між інтересами обох дітей та фінансовими можливостями позивача, не порушуючи при цьому майнових прав його малолітньої дочки ОСОБА_10 . 
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На думку суду, позивач належними та допустимими доказами довів обставини, які є підставою для зменшення розміру аліментів. Відповідач будь-яких заперечень або доказів на їх спростування суду не надала.
Слід зауважити, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).
Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (пункт 58 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.07.2023 у справі № 757/31372/18-ц).
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки, на думку суду, таке рішення відповідатиме положенням СК України та інтересам обох малолітніх дітей позивача, та їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. 
Керуючись статтями 141, 182, 192 Сімейного кодексу України, статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд, –

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів – задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , встановлений судовим наказом Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2021 року у цивільній справі № 201/4424/21, з 1/4 частини до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення в новому розмірі з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 . 

Заочне рішення може бути переглянуте Соборним районним судом міста Дніпра за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Дніпровського апеляційного суду впродовж 30 днів. Повний текст рішення буде складений впродовж 5 днів. 

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя:         Д.О. Покопцева