Коростишівський районний суд Житомирської області 

Справа № 935/1433/26
Провадження № 2/935/1260/26
РІШЕННЯ
Іменем України
27 липня 2026 року       м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого – судді Василенка Р.О., розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за договором кредиту від 28.05.2020 року № 014-RО-82-53003153 у розмірі 161 359,14 грн. та судові витрати у тому числі на професійну правничу допомогу у розмірі 7 200 грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28.05.2020 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014-RО-82-53003153, відповідно до якого банк відкриває поточний рахунок «для виплат» в гривні на ім`я клієнта та здійснює його розрахунково-касове обслуговування у відповідності до правил та тарифів банку на ведення та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб. Відповідно до умов кредитного договору, з дати надання кредиту, банк зобов`язаний надати клієнту кредит в сумі 44 920,14 грн., а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування (п.1.2. договору). Строк кредиту становить 72 місяці з дати укладення кредитного договору (п. 1.2.2. договору). Процентна ставка за користування кредитом фіксована та становить 49.9% річних (п.1.2.3. договору). Заборгованість відповідача за кредитним договором становить: - заборгованість за основним боргом в сумі 44 707,12 гривень; - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами в сумі 116 652,02 грн., що разом становить 161 359,14 гривень. 09.04.2020 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» був укладений договір відступлення права вимоги № 114/2-31-F. Право вимоги до ОСОБА_1 було відступлено згідно реєстру боржників, підписаного сторонами 17.12.2020 року. Таким чином, новий кредитор набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №014-RO-82-53003153 від 28.05.2020 року.
07.10.2025 року вказані ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» уклали основний договір відступлення права вимоги №1- 07/10. До ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №014-RO-82-53003153 від 28.05.2020 року. Згідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №014-RO-82-53003153 від 28.05.2020, сформованої АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» станом на 17.12.2020 року заборгованість боржника/позичальника становила: заборгованість за основним боргом в сумі 44 707,12 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 8 655,35 гривень, що разом складає 53 362,47 гривень. В подальшому ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» здійснювало нарахування відсотків за кредитом, оскільки є фінансовою установою та має діючу ліцензію на діяльність фінансової компанії, зокрема з надання коштів та банківських металів у кредит. Згідно до довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №014-RO-82- 53003153 від 28.05.2020, сформованої первісним кредитором ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» станом на 07.10.2025 року заборгованість боржника/позичальника становить: заборгованість за основним боргом в сумі 44 707,12 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 116 652,02 гривень, що разом становить 161 359,14 гривень.
Оскільки відповідач заборгованість не погасив від виконання своїх зобов`язань ухиляється, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 29.05.2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити у спрощеному провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Про розгляд справи відповідач ОСОБА_1 повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № R067188374406 з відміткою працівника пошти – «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним чином повідомлення відповідно до п.4 ч. 8 ст. ст. 128 ЦПК України. Відзиву чи будь-яких інших заяв від відповідача до суду не надходило. 
Суд, дослідивши матеріали справи на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 28.05.2020 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014-RО-82-53003153, який підписаний електронним підписом 017095+390963812919.
Відповідно до умов кредитного договору, з дати надання кредиту, банк зобов`язаний надати клієнту кредит в сумі 44 920,14 грн., а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування (п.1.2. договору). Строк кредиту становить 72 місяці з дати укладення кредитного договору (п. 1.2.2. договору). Процентна ставка за користування кредитом фіксована та становить 49.9% річних (п.1.2.3. договору). 
Згідно з розрахунком заборгованості та випискою від 07.05.2026 з АТ «Райффайзен Банк» по договору № 014-RО-82-53003153 від 28.05.2020 борг ОСОБА_1 становить 53 362,47 грн, який складається з: 44 707,12 грн – заборгованість за тілом кредиту, 8655,35 грн. – заборгованість за відсотками.
09.04.2020 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» був укладений договір відступлення права вимоги № 114/2-31-F. Право вимоги до ОСОБА_1 було відступлено згідно реєстру боржників, підписаного сторонами 17.12.2020 року, загальна сума заборгованості відповідача становить 53 362,47 грн.
07.10.2025 року вказані ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» уклали основний договір відступлення права вимоги №1- 07/10. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 07.10.2025 року до договору відступлення права вимоги №1-07/10 від 07.10.2025 право вимоги перейшло до відповідача в розмірі 161 359,14 грн.
Згідно з довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №014-RO-82- 53003153 від 28.05.2020, сформованої ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» станом на 07.10.2025 року заборгованість ОСОБА_1 зазначена в розмірі 161 359,14 гривень, яка складається з: - заборгованість за основним боргом в сумі 44 707,12 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 116 652,02 гривень.
Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В порядку визначеному ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Положеннями ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно зі ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі №902/761/18, від 14 вересня 2021 року у справі №910/14452/20). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).
Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (ст. ст. 12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.
Кредитний договір, як і договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц.
При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.
Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.
У Постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16.05.2020 у справі №200/5647/18, від 28.10.2020 року у справі №760/7792/14-ц, від 26.05.2021 у справі №204/2972/20 викладена правова позиція стосовно належних доказів, які підтверджують наявність заборгованості за укладеними кредитними договорам. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Первинні облікові документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми), дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належаними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитними договорами.
ТОВ «Санфорд Капітал» на підтвердження своїх позовних вимог надало копію заяви-договору № 014-RО-82-53003153 про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» від 28.05.2020, довідку-розрахунок заборгованості АТ «Райффайзен Банк», ТОВ «ФК. «Ел.Ен. Груп» та виписку з карткового рахунку АТ «Райффайзен Банк».
Проте , долучена до позовної заяви довідка-розрахунок за кредитним договором №014-RО-82-53003153 від 28.05.2020 ТОВ «ФК. «Ел.Ен. Груп» не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. 
З долученої до матеріалів справи виписки по картковому рахунку відповідача складеного АТ «Райффайзен Банк» станом на 07.05.2026 не вбачається, що розмір заборгованості за кредитним договором становить 161 359,14 грн. інших первинних документів чи достатніх доказів про нарахування відсотків, кредитних коштів за договором, користування коштами кредитним за договором №014-RО-82-53003153 не надано. Виписка АТ «Райффайзен Банк» датована 07.05.2026, є первинним документом і з якої вбачається, що будь-яких операцій за вказаним рахунком відповідача з 17.12.2020 не відбувалось. 
Позивачем не надано належних та допустимих доказів, зокрема первинних документів, які би засвідчили, що позикодавцем були нараховані відсотки в розмірах, що передбачені договором позики, а відповідач користувався цими коштами.
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.
Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
Будь-яких інших доказів щодо підтвердження заборгованості відповідача за укладеним договором №014-RО-82-53003153 в розмірі 161 359,14 грн позивачем суду не надано.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, а саме стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №014-RО-82-53003153 від 28.05.2020 в розмірі 53 362,47 грн, який складається з: 44 707,12 грн – заборгованість за тілом кредиту, 8655,35 грн. – заборгованість за відсотками, в іншій частині стягнення заборгованості за відсотками відмовити.
Щодо розподілу судових витрат між сторонами, в тому числі й щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Так, позивачем в позовній заяві було зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він планує понести у зв`язку з розглядом справи у суді, який визначено у розмірі 7 200 грн., який позивач просить стягнути на свою користь. 
В матеріалах справи наявний ордер на надання професійної правничої допомоги, договір про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024 року укладений між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та Адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС», акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №110609 від 07.05.2026 року у якому вказано, що вартість послуг з правничої допомоги, де боржником є відповідач ОСОБА_2 становить 11 200,00 грн. 
Також згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 880,47 грн. та судові витрати на професійну (правничу) допомогу в розмірі 3696 грн. (33 % від задовлених позовних вимог).
Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 245, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ», ЄДРПОУ: 43575686, заборгованість за договором кредиту від 28.05.2020 року № Р20.00610.005183982 у розмірі 53 362 (п`ятдесят три тисячі триста шістдесят дві) грн. 47 коп., який складається з: 44 707,12 грн – заборгованість за тілом кредиту, 8655,35 грн. – заборгованість за відсотками та 880,47 грн. судового збору, а також 3696 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
В іншій частині задоволення позовних вимог та решті розміру витрат на професійну правничу допомогу - відмовити. 
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ», ЄДРПОУ: 43575686, місцезнаходження: вул. Сімферопольска, 21, 5-й поверх, прим. 68,69, м. Дніпро, Дніпропетровської області. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО