Справа № 493/420/26 
Провадження № 2/493/577/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року    м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:
ГОЛОВУЮЧОЇ-СУДДІ – ІЛЬНІЦЬКОЇ О.М.
ЗА УЧАСТЮ СЕКРЕТАРЯ – ЖУКОВСЬКОЇ О.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом до суду сторін в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Факторинг Партнерс» через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» звернулося до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.
На обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 17.06.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 4328057 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит у розмірі 5000,00 грн. на умовах визначених кредитним договором, а споживач зобов`язалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору.
Натомість відповідачка не виконала своїх зобов`язань щодо повернення грошових коштів, сплати процентів за користування коштами та інших платежів, передбачених умовами договору.
21.01.2022 року між ТОВ «Авентус України» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» було укладено договір факторингу № ФК 21-01/22, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 4328057 про надання споживчого кредиту від 17.06.2021 року.
07.11.2025 року між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 07-11/25 відповідно до якого ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 4328057 про надання споживчого кредиту від 17.06.2021 року.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №4328057 від 17.06.2021 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 16400,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 5000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 11400,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати.
Ухвалою судді Мясківської І.М. від 10.03.2026 року провадження у даній цивільній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом до суду сторін.
Ухвала про відкриття провадження у справі надсилалася відповідачці рекомендованим листом на її зареєстровану адресу місця проживання. Конверт із зазначеною ухвалою повернувся з поштового відділення до суду з довідкою Укрпошти без відмітки про причини повернення/невручення.
05.05.2026 року у зв`язку із прийняттям 28.04.2026 року Вищою радою правосуддя рішення № 773/0/15-26 про звільнення з посади головуючого по справі судді Мясківської І.М., у зв`язку з поданням заяви про відставку, дану цивільну справу було перерозподілено в провадження головуючого судді Ільніцької О.М.
Ухвалою судді Ільніцької О.М. від 06.05.2026 року дану цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом до суду сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, звернувшись до суду з клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, і у випадку неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. 
Відповідачка в судові засідання, призначені на 02.06.2026 року, 29.07.2026 року та 20.08.2026 року, не з`явилася, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Про дату час та місце повідомлялась шляхом надсилання судових повісток, а також шляхом розміщення оголошення про її виклик на офіційному сайті Судової влади України. 
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, судом відповідно до ст. 280 ЦПК України застосовано заочний розгляд справи.
Розглянувши позов в межах заявлених вимог, вивчивши матеріали справи, надавши належну оцінку представленим доказам, судом встановлено таке.
17.06.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 4328057 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5000,00 грн на строк 30 днів зі сплатою процентної ставки у розмірі 1,90% в день (стандартна) та яка застосовується в межах строку кредиту, якщо не виконано умови для застосування зниженої процентної ставки; зниженої процентної ставки 0,01% в день, яка застосовується, якщо споживач в межах строку дії договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку відбудеться продовження строку кредиту на новий строк. Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладання договору складає: за стандартною процентною ставкою 24079,41% річних; за зниженою процентною ставкою 3,71 % річних. Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає: за стандартною процентною ставкою 7850,00 грн; за зниженою процентною ставкою 5015,00 грн.
Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 .
Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього договору.
Інформація про споживчий кредит, яка надавалась споживачу до укладання договору, зазначена у паспорті споживчого кредиту.
Укладення цього договору здійснювалося сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт. 
Електронна ідентифікація споживача здійснювалася при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, що підтверджується довідкою про ідентифікацію.
Зі змісту зазначених документів вбачається, що в них визначені основні істотні умови, характерні для кредитного договору, зазначено суму кредиту, строк кредитування, розмір процентів, умови надання коштів у кредит, з якими відповідачка в свою чергу погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить їх підписання, тому зазначені документи мають силу договору та вважаються такими, що вчинені у письмовій формі.
На виконання умов укладеного договору кредитодавцем перераховано грошові кошти у розмірі 5000,00 грн. на рахунок позичальника, вказаний нею при укладанні договору, що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий Дім» № 19344 від 16.01.2026 року.
Як вбачається з картки обліку договору (розрахунку заборгованості) ТОВ «Авентус України» за договором № 4328057 від 17.06.2021 року станом на 20.01.2022 року ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором не виконала, внаслідок чого має заборгованість у загальному розмірі 16400,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 5000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 11400,00 грн.
21.01.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» укладено договір факторингу № 21-01/22, відповідно до якого ТОВ «ФК «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором № 4328057 про надання споживчого кредиту, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» одержало право вимагати від боржника виконання всіх грошових зобов`язань за договором, право вимоги за яким передано. 
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 21-01/22 від 21.01.2022 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідачки за договором № 4328057 в загальному розмірі 16400,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 5000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 11400,00 грн.
07.11.2025 року між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 07-01/25, відповідно до якого ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором № 4328057 про надання споживчого кредиту, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , а ТОВ «Факторинг Партнерс» одержало право вимагати від боржника виконання всіх грошових зобов`язань за договором, право вимоги за яким передано. 
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 07-01/25 від 07.11.2025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до відповідачки за договором № 4328057 в загальному розмірі 16400,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 5000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 11400,00 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Факторинг Партнерс» станом на 12.02.2026 року заборгованість ОСОБА_1 не погашена та складає 16400,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) – 5000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами 11400,00 грн.
Правильність наданих позивачем розрахунків заборгованості не спростована відповідачем в установленому законом порядку.
Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами пов`язані з виконанням умов кредитного договору, вирішуючи які, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч.7 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Зі змісту абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» вбачається, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч. 3 цієї статті).
Ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Положеннями ч.1 та 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що між ТОВ «ФК «Авентус Україна» та ОСОБА_1 існували договірні зобов`язання внаслідок укладання 17.06.2021 року договору № 4328057 про надання споживчого кредиту.
Ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За правилами статей 525, 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, останньою не вчинено жодної дії, направленої на погашення заборгованості ні на рахунки попереднього кредитора, ні на рахунки позивача.
Враховуючи невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, розмір боргу відповідачкою не спростовано, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.
Відповідно до ст.. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.
Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. 
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача належить стягнути на користь позивача, понесені ним та документально підтверджені, судові витрати на сплату судового збору за подання до суду позовної заяви в електронній формі через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» в сумі 2662,40 грн. 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК Україниінші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. 
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: договір № 02-07/2024 про надання правової (правничої) допомоги від 02.07.2024 року; заявку на отримання юридичної допомоги № 1985 від 01.01.2026 року; прас-лист АО «Лігал Ассістанс»; витяг з Акту № 27 про надання правничої допомоги від 30.01.2026 року, згідно з якими вартість наданих послуг становить 9000,00 грн. 
Заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу не повною мірою відповідають критеріям реальності, неминучості, розумності, пропорційності, визначеним положеннями ст. 141 ЦПК України, з огляду на таке.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
- має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 137 ЦПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони (подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі N 911/3312/21);
- з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені у ч. 3-5, 9 ст. 141 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами) (близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року N 922/1964/21).
Отже, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. 
Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема, неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними.
Водночас заявлені позивачем витрати не повною мірою відповідають критеріям реальності, неминучості, розумності, пропорційності, визначеним положеннями ст. 141 ЦПК України, з урахуванням критеріїв розумності, реальності, неминучості таких витрат, зважаючи на те, що ця справа є малозначною в силу вимог закону, розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження, суд відповідно положень ст. 141 ЦПК України дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.
Керуючись ст. 207, 509, 526, 530, 610-612, 629, 638, 639, 1048, 1054, 1077-1078, 1081 ЦК України, ст. 12, 13, 76, 77, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 277-279, 280, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договоромзадовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) заборгованість за Договором № 4328057 про надання споживчого кредиту від 17.06.2021 в загальному розмірі 16400,00 грн, судовий збір у розмірі 2662,40 грн і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн, а всього 22062,40 грн (двадцять дві тисячі шістдесят дві гривні 40 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складання.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складено 24.08.2026 року

СУДДЯ