ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
08.09.2026 | Справа № 910/8366/26

За позовом Акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" 
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 
про стягнення 12758,79 грн
Суддя Сташків Р.Б.
Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:
На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником Відповідача внаслідок ДТП, (поліс ЕР №219346370).
Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 
Відповідач відзив на позовну заяву не подав, хоча ухвалу про відкриття провадження у справі отримав в електронному кабінеті ЄСІТС, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особюи, яке наявне у справі. 
Враховуючи наведене, та за відсутності подання відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України. 
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд 
ВСТАНОВИВ:
Між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір №FA-00316694 добровільного комплексного страхування транспортний ризиків «Повний автозахист» від 18.01.2024 року (далі-Договір страхування) за умовами якого було застраховано ризик настання збитків страхувальника, що спричинені пошкодженням, знищенням, втратою забезпеченого транспортного засобу - автомобіля «Toyota Korolla» д.н.з. НОМЕР_1 .
17.07.2024 о 22:22 годині в м. Одесі по вул. Фонтанська дорога, 121 водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Opel Combo» д.н.з. НОМЕР_2 , не рахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Toyota Korolla» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , який зупинився попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля «Opel Combo» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Київського районного суду м. Києва від 22.08.2024 у справі № 947/23840/24, відповідно до якої ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У зв`язку з наведеними обставинами 17.07.2024 страхувальник подав позивачу заяву про настання страхової події. 
Виконуючи свої зобов`язання за Договором страхування позивач враховуючи ремонтну калькуляцію №92416353 від 22.07.2024, склав страховий акт від 23.07.2024 та виплатив страхове відшкодування ОСОБА_1 у сумі 8872,82 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 24.07.2024.
На момент виникнення між сторонами спірних правовідносин діяв Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а тому суд бере до уваги його норми вирішуючи вказаний спір. 
Статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відтак, позивач здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої у ДТП особи в межах здійсненої виплати.
Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом «Opel Combo» д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована у відповідача згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/219346370.
Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 160000 грн та франшизу у розмірі 1500 грн.
Отже, на відповідача полісом ЕР/219346370 покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації водієм ОСОБА_2 транспортним засобом «Opel Combo» д.н.з. НОМЕР_2 на час ДТП.
Позивач 07.08.2024 звернувся до відповідача із претензією про оплату страхового відшкодування у сумі 8872,82 год. 
Разом з тим, як вказує позивач, відповідачем не було сплачено страхове відшкодування.
Позивачем за вирахуванням суми франшизи за полісом № ЕР/219346370 (1500 грн) було заявлено цей позов про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування - 7372,82 гpн, а також на суму боргу нараховано 368 грн 3% річних, 3687,01 грн пені, 1330,96 грн інфляційного збільшення.
Відповідно до п.36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Тобто, виходячи з норм даної статті, максимальний строк для прийняття рішення про здійснення виплати страхового відшкодування чи відмови у здійсненні такої виплати становить 90 днів з дня отримання заяви про виплату та за умови отримання страховиком всіх необхідних документів, перелік яких визначено статтею 35 Закону. Однак, даний строк може бути продовжено страховиком у випадку ненадання заявником (особою, яка має право на отримання страхового відшкодування) всіх необхідних документів. В такому випадку строк для прийняття рішення продовжується на відповідну кількість днів.
Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу АР/ 3355079 та положення статей 12, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статей 9, 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1192 ЦК України, у відповідача в зв`язку з настанням ДТП виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду, в межах ліміту відповідальності відповідача, як страховика, за спірним страховим випадком у сумі 160000 грн.
Доказів сплати страхового відшкодування відповідачем позивачу до або після подання до суду даного позову матеріали справи також не містять. 
З огляду на наведене, позовні вимоги про стягнення 7372,82 грн відшкодування матеріальної шкоди (виплати страхового відшкодування) підлягають задоволенню.
Що ж стосується нарахованих сум пені, 3% річних та інфляційних втрат.
Як зазначає позивач, відповідачем було отримано заяву про виплату страхового відшкодування 07.08.2024, у зв`язку із чим відповідач мав протягом 90 днів прийняти рішення щодо виплати страхового відшкодування або відмови у виплаті, тобто до 05.11.2024 включно.
Натомість, відповідачем не було сплачено суму страхового відшкодування право на яку перейшло позивачу у порядку регресу з урахуванням франшизи (-1500 грн) 7372,82 грн, та відповідач мав або виплатити цю суму позивачу або надати відмову у виплаті, чого останнім зроблено не було у строк встановлений п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Отже, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ч. 3 ст. 11 ЦК України).
Як зазначено судом вище, обов`язок відповідача зі сплати страхового відшкодування ґрунтується за приписах актів цивільного законодавства. Цей обов`язок є простроченим.
Згідно з п. 36.5 "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. 
Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України (який діяв на момент виникнення спірних відносин) нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Позивачем було здійснено нарахування пені у період з 06.11.2024 по 07.07.2026 на суму 7372,82 грн.
Тобто, позивачем було перевищено шестимісячний строк на який може нараховуватися пеня. 
За перерахунками суду, з урахуванням обмеженого строку на який може нараховуватися пеня, з відповідача підлягає стягненню 1050,57 грн пені.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки у відповідача виник обов`язок зі сплати страхового відшкодування, тобто виникло грошове зобов`язання, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи ст. 625 ЦК України. Ця норма встановлює відповідальність за порушення будь-якого грошового зобов`язання, що виникло з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, в тому числі і такого, що не засновано на договорі. 
Позивачем при нарахування 3% річних та інфляційних втрат було застосовано період з 06.11.2024 по 07.07.2026. Судом було здійснено перевірку рзрахунків 3% річних та інфляційних втрат та встановлено, що з відповідача підлягає стягненню заявлені позивачем 368 грн 3% річних, разом з тим за розрахунком суду (за допомогою калькулятору в системі Ligazakon з відповідача підлягає стягненню 1322,25 грн інфляційних втрат. 
У стягненні 8,71 грн інфляційних втрат та 2636,44 грн пені суд відмовляє. 
Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Судові витрати, у які позивачем включено витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на обох сторін пропорційно розміру задоволеним вимогам позову.
Керуючись статтями ст.ст. 86, 129, 165, 178, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (м. Київ, вул. Борщагівська, 154 ТЦ «Мармелад»; ідентифікаційний код 33908322) на користь Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" (м. Київ, проспект Берестейський, 65; ідентифікаційний код 30115243) 7372 (сім тисяч триста сімдесят дві) грн 82 коп. страхового відшкодування, 1050 (одну тисячу п`ятдесят) грн 57 коп. пені, 368 (триста шістдесят вісім) грн 3% річних, 1322 (одну тисячу триста двадцять дві) грн 25 коп. інфляційних втрат, а також 2638 (дві тисячі шістсот тридцять вісім) грн 04 коп. судового збору.
У решті позову відмовити.
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.