П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
Справа № 936/640/26
Провадження № 3/936/350/2026

15 вересня 2026 року селище Воловець

Суддя Воловецького районного суду Закарапатської області Суха Н.І., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця за адресою: АДРЕСА_1 , за  ч.1 ст.130 КУпАП, –

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Воловецького районного суду Закарпатської області перебуває адміністративний матеріал про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як вбачається із адміністративних матеріалів, 30.04.2026 о 18 год 10 хв у с. Верхні Ворота по вул. Верховинській, 428, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Dacia Sandero» д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився та в медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена статтею 130 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав, пояснив, що 30.04.2026 він не керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Dacia Sandero» д.н. НОМЕР_1 .
Захисник — адвокат Повідайчик В.І. просив закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, посилаючись на обставини, зазначені у письмовому запереченні на протокол про адміністративне правопорушення. Зокрема вказав, що водій ОСОБА_2 не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння о 18.10 год 30.04.2026. Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 не був водієм транспортного засобу Dacia, оскільки поліцейські підійшли до ОСОБА_1 , який стояв у дворі магазину, тобто не перебував за кермом будь-якого транспортного засобу, доказів зупинки транспортного засобу на відео файлах, які знаходяться в матеріалах справи немає, також, відсутні докази пропонування поліцейськими проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, зокрема з доданих відеофайлів можливо встановити тільки те, що відео фіксація переривається, а пройти огляд на стан сп?яніння ОСОБА_1 пропонують після доставки в поліцейський відділок.
Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що дійсно того дня близько 17.00 год їхали разом з ОСОБА_1 з селища Воловець в село Верхні Ворота. Запаху алкоголю вони від ОСОБА_1 не чули, він був тверезий, зазначили, що він працює електриком, тому взагалі не вживає алкоголь. Близько 17.20 год вони вийшли з транспортного засобу, а він поїхав до магазину, де його очікувала дружина. Разом з дружиною вони пішли в магазин купувати продукти, він вийшов швидше на вулицю очікував її на вулиці. Через кілька хвилин під`їхали поліцейські і повезли його у відділок поліції, де утримували тривалий період часу.
Допитані в судовому засіданні поліцейські ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вказали, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 вони не зупиняли, на місці зупинки не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у відділенні поліції ОСОБА_1 відмовився, після цього його повезли на огляд до Воловецької центральної лікарні і потім повернулись з ним у відділення поліції..
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши наявні у справі докази, суддя доходить такого висновку.
Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до матеріалів адміністративної справи долучено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №653876 від 30.04.2026, відеозаписи події, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №7115568 від 30.04.20126 з фотознімками, рапорт інспектора ВП №2 Мукачівського РУП ГУНП у Закарпатській області.
Вказані докази суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із такого.
Згідно з пунктом 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» №1452/735 від 9 листопада 2015 року (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції.
Відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 1 Розділу ІІ Інструкції також передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.
Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Пунктами 3-5 розділу ІІ вказаної Інструкції визначено, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Зазначені вимоги закону знайшли своє відображення і в п. 7 розділу І Інструкції, в якому визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
При цьому в п. 6 Порядку вказано, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я; водночас у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку).
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №653876 від 30.04.2026 вбачається, що 30.04.2026 о 18 год 10 хв у с. Верхні Ворота по вул. Верховинській, 428, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Dacia Sandero» д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився та в медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена статтею 130 КУпАП.
Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
З долученого до матеріалів справи відеозапису з боді-камери поліцейського вбачається, що запис починається 30.04.2026 о 18.18.32 год, на записі відсутній факт зупинки транспортного засобу автомобіля марки «Dacia Sandero» д.н. НОМЕР_1  під керуванням водія ОСОБА_1 , поліцейські підійшли до ОСОБА_1 , який стояв у дворі магазину, другий відеозапис розпочинається 18.56.03 год по 18.57.51 год у відділку поліції, де ОСОБА_1 поліцейські пропонують пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, на що він відповів, що не повинен це робити, оскільки не керував транспортним засобом. 
Суд звертає увагу, що відповідно до вимог належного фіксування процесуальних дій працівників поліції, відеозапис є одним із ключових доказів у справах про адміністративні правопорушення, пов`язані з керуванням транспортними засобами у стані сп`яніння або відмовою від проходження огляду.
Проте із дослідженого відеозапису вбачається, що фіксація події не була безперервною: наявні перерви у записі, зокрема відсутній фрагмент спілкування між працівниками поліції та водієм протягом визначеного проміжку часу.
Вказана обставина унеможливлює повне та об`єктивне відтворення ходу подій, зокрема щодо моменту виявлення ознак сп`яніння, порядку пропозиції пройти огляд, а також фактичного роз`яснення прав особі.
За таких умов наявний відеозапис не може вважатися таким, що забезпечує повне, безперервне та об`єктивне відображення обставин справи, а отже його доказове значення підлягає критичній оцінці у сукупності з іншими доказами.
Таким чином, уповноважений орган не додав до матеріалів справи відеозапис, який фіксував би обставини самої події, що унеможливлює повне та об`єктивне відтворення ходу подій, та підтверджує доведеність усіх обставин учинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення. Наявний відеозапис не спростовує пояснень  ОСОБА_1 , даних у судовому засіданні, про те, що він особисто не керував транспортним засобом.
Отже, суддею встановлено, що відеофіксація здійснювалася працівниками поліції з порушенням вимог розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» та статті 266 КУпАП, а тому суддя не приймає її як належний доказ у справі.
Разом з тим, наявний рапорт поліцейського СРПП ВП№2 Мукачівського РУП ГУНП у З/о Фітаса В. від 30.04.2026, в якому вказано, що водія  ОСОБА_1  було зупинено під час керування автомобілем Dacia Sandero» д.н. НОМЕР_1 , який здійснив перетин суцільної лінії, під час спілкування з водієм було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, однак такий не може бути взятий до уваги, оскільки він не підтверджує викладені у протоколі обставини та не є доказом в розумінні ст.251 КУпАП.
Крім того, проведення огляду на стан сп`яніння було запропоновано у відділенні поліції, що суперечить вимогам п. 6 розділу I та п. 1 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.», затвердженої Наказом МВС/МОЗ України № 1452/735, якими визначено, що такий огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування. 
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.
Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду, що, у цьому випадку, відсутнє.
Обов`язок щодо збирання доказів згідно з частиною другою статті 251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Крім того, відповідно до вимог ст.266 КУпАП огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків.
Свідки для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не залучались, про що зазначено у протоколі.
Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Інші докази, які можуть підтвердити вину водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відсутні.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» зазначив, що при оцінці доказів застосовується критерій доведення «поза розумним сумнівом», яке може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. За відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість доведено поза розумним сумнівом (пункт 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України»). Тягар доведення складу правопорушення покладається на суб`єкта владних повноважень, тоді як особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою непричетність (пункт 110 рішення у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції», № 36985/97).
У справі «Барбера, Мессеге та Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 (пункт 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, а всі сумніви щодо її винуватості тлумачилися на її користь. З огляду на суворість санкції такі адміністративні провадження за своєю суттю є кримінальними і вимагають застосування гарантій статті 6 Конвенції (пункт 33 рішення у справі «Гурепка проти України»).
Згідно зі статтею 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Вищенаведені факти, що встановлені судом, відповідно до ст. 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь  ОСОБА_1 , оскільки дії останнього не підтверджуються, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Ураховуючи викладене, суддя вважає, що винуватість ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Керуючись статтями 7, 9, 130, 245, 247, 251, 266, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя         Н.І.Суха