Справа № 950/838/26 
Номер провадження 2/950/702/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

27 серпня 2026 року     Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого – судді Чхайло О. В., 
при секретарі судового засідання – Лєсної Н.В.,
за участю: представниці позивача – Берестовської С.О.,
розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою адвоката Берестовської Світлани Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ФГ «Поділля-Інвест» про стягнення заборгованості по орендній платі за землю,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, в особі свого представника, звернувся до суду з даним позовом, в якому просив cтягнути з Фермерського господарства «Поділля-Інвест» на користь  ОСОБА_1 :
- 39897 грн. 86 коп. – заборгованості по орендній платі за 2025 рік згідно договору оренди землі від 07.04.2016 року, договору оренди землі від 07.04.2016 року, договору оренди землі від 07.04.2016 року; 
- 26810 грн. 56 коп. – пені за порушення строків виплати орендної плати згідно умов договору оренди землі від 07.04.2016 року, договору оренди землі від 07.04.2016 року, договору оренди землі від 07.04.2016 року;
- 2325 грн. 28 коп. – інфляційних збитків за порушення строків виплати орендної плати згідно умов договору оренди землі від 07.04.2016 року, договору оренди землі від 07.04.2016 року, договору оренди землі від 07.04.2016 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що  ОСОБА_1 , на праві приватної власності належать земельні ділянки сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: кадастровий номер 5922987800:06:001:0092 площею 3,1644 га; кадастровий номер 5922987800:05:003:0088 площею 3,3971 га; кадастровий номер 5922987800:06:001:0406 площею 3,1644 га. 
Зазначені земельні ділянки розташовані на території колишньої Пристайлівської сільської ради Лебединського району Сумської області (нині – Лебединської міської територіальної громади Сумської області) та із 07.04.2016 року перебувають в оренді відповідача згідно договорів оренди землі, що підтверджується договорами оренди землі від 07.04.2016 року. У відповідності з умовами п.8 договорів оренди землі від 07.04.2016 року земельні ділянки було передано у строкове платне користування строком на 7 років зі сплатою орендної плати у розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
02.08.2021 року між ОСОБА_1 , як орендодавцем та ФГ «Поділля-Інвест», як орендарем було укладено три додаткові угод про внесення змін до договорів оренди землі від 07 квітня 2016 р., у відповідності з умовами яких п. 9 “Орендна плата” було викладено у новій редакції, відповідно до якої орендна плата була встановлена у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
В той же час відповідач не провів виплату ОСОБА_1 , орендну плату за користування земельними ділянками належними йому на праві власності за 2025 рік. Заборгованість з орендної плати становить 39897 грн. 86 коп.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 5922987800:06:001:0092 площею 3,1644 га у 2025 році становила 134535 грн. 32 коп.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 5922987800:06:001:0406 площею 3,1644 га у 2025 році становила 134819 грн. 02 коп.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 5922987800:05:003:0088 площею 3,3971 га у 2025 році становила 143667 грн. 01 коп.
Відповідно нормативна грошова оцінка трьох земельних ділянок становить 413021 грн. 35 коп. (134535 грн. 32 коп. + 134819 грн. 02 коп. + 143667 грн. 01 коп.)
Орендна плата за рік становить 12% від нормативної грошової оцінки землі, відповідно, 49562 грн. 56 коп. (413021 грн. 35 коп. х 12%)
Орендна плата яка підлягала до сплати становить 39897 грн. 86 коп. (49562 грн. 56 коп. - 18% податок на прибуток - 1.5% військовий збір).
Представниця позивача в судовому заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але в судове засідання не з`явився з невідомих причин і не подав відзив.
Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд зазначає наступне.
Судовим розглядом встановлено, що  ОСОБА_1 , на праві приватної власності належать земельні ділянки сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: кадастровий номер 5922987800:06:001:0092 площею 3,1644 га; кадастровий номер 5922987800:05:003:0088 площею 3,3971 га; кадастровий номер 5922987800:06:001:0406 площею 3,1644 га. 
Зазначені земельні ділянки розташовані на території колишньої Пристайлівської сільської ради Лебединського району Сумської області (нині – Лебединської міської територіальної громади Сумської області) та із 07.04.2016 року перебувають в оренді відповідача згідно договорів оренди землі, що підтверджується договорами орнеди землі від 07.04.2016 року. У відповідності з умовами п.8 договорів оренди землі від 07.04.2016 року земельні ділянки було передано у строкове платне користування строком на 7 років зі сплатою орендної плати у розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
02.08.2021 року між ОСОБА_1 , як орендодавцем та ФГ «Поділля-Інвест», як орендарем було укладено три додаткові угод про внесення змін до договорів оренди землі від 07 квітня 2016 р., у відповідності з умовами яких п. 9 “Орендна плата” було викладено у новій редакції, відповідно до якої орендна плата була встановлена у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
В той же час відповідач не провів виплату ОСОБА_1 , орендну плату за користування земельними ділянками належними йому на праві власності за 2025 рік. Заборгованість з орендної плати становить 39897 грн. 86 коп.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 5922987800:06:001:0092 площею 3,1644 га у 2025 році становила 134535 грн. 32 коп.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 5922987800:06:001:0406 площею 3,1644 га у 2025 році становила 134819 грн. 02 коп.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 5922987800:05:003:0088 площею 3,3971 га у 2025 році становила 143667 грн. 01 коп.
Відповідно нормативна грошова оцінка трьох земельних ділянок становить 413021 грн. 35 коп. (134535 грн. 32 коп. + 134819 грн. 02 коп. + 143667 грн. 01 коп.)
Орендна плата за рік становить 12% від нормативної грошової оцінки землі, відповідно, 49562 грн. 56 коп. (413021 грн. 35 коп. х 12%)
Орендна плата яка підлягала до сплати становить 39897 грн. 86 коп. (49562 грн. 56 коп. - 18% податок на прибуток - 1.5% військовий збір).
Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою  (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є  неустойка,  що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно ст.550 Цивільного кодексу України п раво на неустойку  виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
А згідно ст.551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.
П.14 Договорів оренди землі укладених між ОСОБА_1 та ФГ «Поділля-Інвест» було погоджено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочення. 
Таким чином ФГ «Поділля-Інвест» має сплати на користь ОСОБА_1 , пеню за порушення строків виплати орендної плати в сумі 26810 грн. 56 коп. 
З 01 січня 2026 року по 12 серпня 2026 року відповідачем допущено 224 дні прострочки сплати орендної плати (39897 грн. 86 коп. х 0,3% = 119 грн. 69 коп. х 224 дні прострочки). 
Також ФГ «Поділля-Інвест» має сплатити на користь ОСОБА_1 , інфляційних збитків від простроченої суми, розмір яких становить 2325 грн. 28 коп.

Відповідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1 статті 610 ЦК України установлено, що простроченням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У ч. 2 ст. 625 ЦК України говориться, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом ч. 1 ст. 626, ст. ст. 628-629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ч. 1 ст. 93 ЗК України оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані  своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату . 
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»).
Суд бере до уваги, що згідно вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні не були спростовані доводи представника позивачки про те що відповідач не виконав своїх зобов`язань за договорами оренди землі в частині сплати позивачеві - 39897 грн. 86 коп. – заборгованості по орендній платі за 2025 рік згідно договору оренди землі від 07.04.2016 року, договору оренди землі від 07.04.2016 року, договору оренди землі від 07.04.2016 року; 
- 26810 грн. 56 коп. – пені за порушення строків виплати орендної плати згідно умов договору оренди землі від 07.04.2016 року, договору оренди землі від 07.04.2016 року, договору оренди землі від 07.04.2016 року;
- 2325 грн. 28 коп. – інфляційних збитків за порушення строків виплати орендної плати згідно умов договору оренди землі від 07.04.2016 року, договору оренди землі від 07.04.2016 р року, договору оренди землі від 07.04.2016 року, а відповідачем не було доведено того, що існували обставини, які виключали можливість її сплати.
Таким чином, виходячи із встановлених обставин справи, положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що в зв`язку з простроченням зобов`язань відповідач повинен нести відповідальність, встановлену договором або законом, зокрема, обов`язок сплати на користь орендодавця заборгованість по орендній платі за 2025 рік згідно умов договорів про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 07.04.2016 років обрахованій після утримання податків та інших обов`язкових платежів складає заборгованість в  сумі 39897 грн. 86 коп., пені за порушення строків виплати орендної плати згідно умов договорів оренди землі від 07 квітня 2016 року в сумі - 26810 грн. 56 коп., інфляційних збитків за порушення строків виплати орендної плати згідно умов договорів оренди землі від 07.04.2016 року в сумі - 2325 грн. 28 коп.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд відзначає наступне.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).
Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На підтвердження судових витрат представником позивача надані договір про надання правової допомоги та квитанція прибуткового касового ордеру, згідно з якими вартість наданих адвокатом послуг у даній справі склала 7000 грн.
Посилаючись на зазначене, позивачка просить стягнути з відповідача зазначені витрати у заявленому розмірі, оскільки доказами підтверджено надання йому професійної правничої допомоги у погодженому між адвокатом та клієнтом розмірі, а також здійснено їх реальну оплату.
В такому разі, суд погоджується з такими доводами сторони та, розподіляючи понесені  ОСОБА_1 , витрати, враховує обсяг і характер виконаної адвокатом роботи, конкретні обставин справи й її складність та доходе висновку про наявність підстав для стягнення з ФГ «Поділля-Інвест» на користь позивача кошти в розмірі 7000 грн., на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
При ухваленні рішення суд також відповідно до ст. 141 ЦПК України вирішує й питання про стягнення на користь позивачки коштів на відшкодування сплаченого нею при зверненні до суду судового збору в розмірі 1331,20 грн., який покладає на відповідача.  
Керуючись ст. ст. 2-5, 76-80, 258-259, 263-265 ЦПК України;

В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги адвоката Берестовської Світлани Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ФГ «Поділля-Інвест» про стягнення заборгованості по орендній платі за землю - задовольнити.
Стягнути з Фермерського господарства «Поділля-Інвест» (юридична адреса: 42530, Сумська обл., Роменський р-н., с. Подільки, вул. Шкільна, 7/1, код ЄДРПОУ 34072036) на користь  ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ): 
- 39897 грн. 86 коп. – заборгованості по орендній платі за 2025 рік згідно договору оренди землі від 07.04.2016 року, договору оренди землі від 07.04.2016 року, договору оренди землі від 07.04.2016 року; 
- 26810 грн. 56 коп. – пені за порушення строків виплати орендної плати згідно умов договору оренди землі від 07.04.2016 року, договору оренди землі від 07.04.2016 року, договору оренди землі від 07.04.2016 року;
- 2325 грн. 28 коп. – інфляційних збитків за порушення строків виплати орендної плати згідно умов договору оренди землі від 07.04.2016 року, договору оренди землі від 07.04.2016 року, договору оренди землі від 07.04.2016 року, а також кошти в розмірі 1331,20 грн. на відшкодування судового збору та кошти в розмірі 7000 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу адвоката. 
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя       Олександр ЧХАЙЛО