ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2026 року | справа № 380/12161/26

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
у с т а н о в и в:
до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, в якій позивач просить:
- Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 10.12.2025 №133850016898 про відмову у призначенні пенсії;
- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а саме: з 03.10.1990 року по 21.01.1994 року, з 03.09.1994 року по 31.01.1996 року, з 31.01.1996 року по 10.11.1998 року, з 01.01.2002 року по 30.09.2003 року - із застосуванням пільгового коефіцієнта 1 рік роботи за 1 рік 6 місяців стажу;
- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в Дрогобицькому підрядному спеціалізованому ремонтно-будівельному управлінні з 25.01.1990 року по 24.09.1990 року;
- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки суду, наданої у рішенні суду.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 14.05.2024 він звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення дострокової пенсії за віком. Рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області від 22.05.2024 № 133850016898 позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років. Зокрема, до його страхового не зараховано відповідачем періоди роботи позивача в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 01.01.1992 по 21.01.1994, з 03.09.1994 по 10.11.1998 та з 01.07.2002 по 30.09.2003 (в АТВТ «Сургутжитлобуд», ЗАТ «Сиблісжитлобуд», ТОВ «Інфосервіс» в Сургутському районі Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області рф) через припинення участі російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. 
У подальшому позивач повторно звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення дострокової пенсії за віком, до якої долучив ті самі документи, що підтверджують стаж роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Рішенням ГУ ПФУ в Луганській області від 10.12.2025 № 133850016898 повторно відмовлено у призначенні пенсії з тих самих підстав. Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області підтвердило позицію про відмову у зарахуванні стажу роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, наголошуючи, що трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж. Також позивач посилається на норми законодавства колишнього СРСР та практику Верховного Суду щодо пільгового зарахування стажу роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою судді від 15.06.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
Від відповідача – Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№55297 від 25.06.2026), у якому він заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування вказує, що за результатами розгляду заяви позивача від 02.12.2025 йому обчислено страховий стаж тривалістю 11 років 03 місяці 23 дні. Щодо незарахування періоду періоди з 25.01.1990 по 24.09.1990 відповідач вказує на порушення пунктів 2.10 та 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58, оскільки виправлено дату заповнення трудової книжки на титульній сторінці та виправлено дати звільнення. Щодо пільгового обчислення стажу за періоди роботи на території російської федерації зазначає, що позивачем не надано строкових трудових договорів про роботу в зазначених районах або довідок, які б підтверджували поширення на нього відповідних пільг. Також пенсійний орган наголошує на відсутність підтвердних документів (довідки/виписки з іншої держави) про зарахування цих періодів до стажу згідно з законодавством РФ та щодо неотримання пенсійних виплат від іншої держави. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Від відповідача – Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№55684 від 26.06.2026), у якому він заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування вказує, що він не приймав оскаржуване рішення від 10.12.2025 № 133850016898 про відмову у призначенні пенсії, оскільки заява позивача розглядалася за принципом екстериторіальності Головним управлінням ПФУ в Луганській області. Також зазначає, що погоджується з позицією Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову у зарахуванні до страхового стажу спірних періодів. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, встановив таке.
ОСОБА_1 звернувся до регіонального управління Пенсійного фонду України – в місті Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області – із заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.
Відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 :
Записи № 1, 2, 3: 25.01.1990 прийнятий плиточником 3-го розряду у Дрогобицьке підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління, 10.07.1990 переведений плиточником 4-го розряду, 24.09.1990 звільнений за власним бажанням (накази від 24.01.1990 № 5 к, від 10.07.1990 №42 Вк, від 24.09.1990 № 62 вк);
Записи № 4, 5: 03.10.1990 прийнятий теслярем 4-го розряду на будівельне відділення № 5 акціонерного товариства відкритого типу «Сургутжитлобуд»; 21.01.1994 звільнений за п. 6 ст. 29 КЗпП РРФСР;
Записи № 6, 7: 03.09.1994 прийнятий теслярем 5-го розряду на будівельне відділення № 5 акціонерного товариства відкритого типу «Сургутжитлобуд»; 31.01.1996 звільнений за п. 5 ст. 29 КЗпП РРФСР;
Записи № 8, 9: 31.01.1996 прийнятий теслярем 5-го розряду в закрите акціонерне товариство «Сиблісжитлобуд»; 10.11.1998 звільнений за власним бажанням;
Записи № 10, 11: 01.01.2002 прийнятий слюсарем 4-го розряду на дільницю тепломереж товариства з обмеженою відповідальністю «Інфосервіс» (Сургутський район, Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області рф); 30.09.2003 звільнений за власним бажанням. На сторінках 2-3, 4-5 та 6-7 трудової книжки містяться штампи підприємств: «Район/Местность приравненная к районам Крайнего Севера». 
За результатами розгляду заяви позивача Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області прийнято рішення від 22.05.2024 № 133850016898 про відмову в призначенні пенсії, оскільки трудову книжку НОМЕР_1 не прийнято до уваги через несвоєчасно засвідчене виправлення дати її видачі на титульному аркуші. Крім того, повідомлено, що період роботи з 01.01.1992 по 30.09.2003 не зараховано до страхового стажу у зв`язку з припиненням з 01.01.2023 участі рф в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
Після повторного звернення позивача із заявою про призначення пенсії, Головне управління ПФУ в Луганській області рішенням від 10.12.2025 № 133850016898 повторно відмовило в призначенні дострокової пенсії за віком. Підставами відмови знову зазначено наявність виправлення в даті заповнення трудової книжки та необхідність уточнення довідкою періоду роботи з 25.01.1990 по 24.09.1990 через виправлення в даті звільнення; відсутність додаткових підтвердних документів, передбачених Порядком № 562/2, щодо періодів роботи на території рф (з 01.01.1992 по 21.01.1994, з 03.09.1994 по 31.01.1996, з 31.01.1996 по 10.11.1998, з 01.01.2002 по 30.09.2003) для їх пільгового та календарного зарахування.
Не погоджуючись із такими рішеннями відповідачів, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
При вирішенні спору суд керується таким.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Це ж положення міститься у пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
Відповідно до пункту 5 розділу XV Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген, зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року “Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі”, постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року N 148 “Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР” від 10 лютого 1960 року “Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі”, Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року “Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі”.
За приписами наведеної норми (в редакції Закону № 32-V від 26.07.2006) пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
В пункті 7 Інструкції про порядок надання пільг особам, що працюють в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої Постановою Державного Комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28, зазначено, що трудові договори на визначений термін, тобто письмові договори, укладаються тільки тими підприємствами і організаціями, які розміщені в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до таких районів.
Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року №1029 “Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 вересня 1967 року “Про розширення пільг осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі та у місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, Ямало-Ненецький автономний округ і Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області Тюменської області належать до районів Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Підпунктом “д” пункту 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року “Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі” передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.
Згідно з пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 “Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року “Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі” працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач працював у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі (Сургутський район Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області рф) у періоди з 03.10.1990 по 21.01.1994, з 03.09.1994 по 31.01.1996, з 31.01.1996 по 10.11.1998 та з 01.01.2002 по 30.09.2003, що підтверджено записами трудової книжки та наявним штампом.
Відмова пенсійних органів у зарахуванні вказаних періодів до страхового стажу з пільговим обчисленням (із застосуванням коефіцієнта 1,5) з посиланням на припинення участі російської федерації з 01.01.2023 року в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року є протиправною та необґрунтованою. 
Суд зазначає, що спірна трудова діяльність здійснювалася позивачем у 1990-2003 роках - тобто в період чинності зазначеної Угоди та Постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328. Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Право на зарахування стажу виникло у позивача безпосередньо в момент здійснення трудової діяльності, а подальше припинення дії міжнародного договору чи вихід з нього держав-учасниць не може погіршувати правове становище особи та позбавляти її набутих соціальних прав. 
Покликання відповідача про те, що обов`язковою умовою надання пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі один рік роботи за один рік 6 місяців є наявність письмового трудового договору про роботу у вказаній місцевості, не ґрунтується на законі, оскільки з огляду на приписи пункту 5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (в редакції Закону № 32-V від 26.07.2006), згідно до якої пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Тобто, наявність письмового трудового договору не є виключною і єдиною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість надавати вказані документу за її вибором.
Аналогічного висновку дійшла колегія Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 19 вересня 2019 року (справа №348/2208/16-а, провадження №К/9901/32412/18), постанові від 14 листопада 2019 року у справі №265/6105/16-а адміністративне провадження №К/9901/44953/18 http://reyestr.court.gov.ua/Review/85645695.
Крім того, Верховний Суд вже висловив правову позицію з цього питання, так, у постанові від 03 липня 2018 року (справа № 302/662/17-а) зазначив, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Аналогічна позиція викладена також Верховним Судом у Постанові від 18 червня 2020 року справа №537/1415/17 адміністративне провадження №К/9901/22807/18 http://reyestr.court.gov.ua/Review/89896523
Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність. 
Відповідно до практики Верховного Суду (зокрема, постанови від 03.07.2018 у справі № 302/662/17-а, від 10.01.2019 у справі № 263/13671/16-а, від 18.12.2018 у справі № 348/2208/16-а, від 10.09.2019 у справі № 265/6105/16-а), для пільгового обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до них, за період до 01.01.1991 достатнім є підтвердження факту роботи в таких місцевостях відповідними записами трудової книжки. Відсутність окремого письмового строкового договору не є підставою для відмови у застосуванні кратного коефіцієнта (1:1,5).
Відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу періоди роботи у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців (коефіцієнт 1,5) за період з 03.10.1990 по 21.01.1994, з 03.09.1994 по 31.01.1996, з 31.01.1996 по 10.11.1998 та з 01.01.2002 по 30.09.2003.
Щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 25.01.1990 по 24.09.1990 (записи № 1– 3), суд зазначає таке.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Згідно з пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Судом встановлено, що записи № 1, 2, 3 у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 містять вичерпні відомості про дату прийняття на роботу, посаду, відомості про переведення, дату та підставу звільнення, а також реквізити відповідних наказів (від 24.01.1990 № 5 к, від 10.07.1990 №42 Вк, від 24.09.1990 № 62 вк) і завірені печаткою підприємства та підписом посадової особи. 
Суд наголошує, що обов`язок щодо належного оформлення та ведення трудової книжки працівника покладено виключно на роботодавця (адміністрацію підприємства, установи, організації). Працівник не несе відповідальності за технічні недоліки або помилки, допущені роботодавцем під час заповнення трудової книжки.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 19.12.2019 у справі № 307/541/17, де зазначено, що формальні неточності у записах трудової книжки не можуть бути підставою для обмеження права особи на зарахування відповідного періоду роботи до стажу за наявності підтвердження факту трудової діяльності. 
Таким чином, відмова відповідача у зарахуванні періоду з 25.01.1990 по 24.09.1990 до стажу є протиправною, а зазначений період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача. 
Отже, оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 10.12.2025 № 133850016898 про відмову у призначенні пенсії за віком прийняте відповідачем без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, оскільки відповідач не взяв до уваги належним чином оформлені записи у трудовій книжці позивача. За наведених обставин, вказане рішення відповідача порушує право ОСОБА_1 на належне пенсійне забезпечення, а тому підлягає скасуванню як протиправне.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відтак, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають часткову задоволенню.
Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
у х в а л и в:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79000, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, ЄДРПОУ 13814885), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (18003, Черкаська область, м. Черкаси, вул. В. Чорновола, буд. 157, ЄДРПОУ 21782461) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 10.12.2025 №133850016898 про відмову у призначенні пенсії.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а саме: з 03.10.1990 року по 21.01.1994 року, з 03.09.1994 року по 31.01.1996 року, з 31.01.1996 року по 10.11.1998 року, з 01.01.2002 року по 30.09.2003 року - із застосуванням пільгового коефіцієнта 1 рік роботи за 1 рік 6 місяців стажу.
4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в Дрогобицькому підрядному спеціалізованому ремонтно-будівельному управлінні з 25.01.1990 року по 24.09.1990 року.
5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки суду, наданої у рішенні суду.
6. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (код ЄДРПОУ: 21782461) судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 копійок.
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя | Грень Наталія Михайлівна