Справа № 752/3847/26 
Провадження № 2/752/7766/26

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

16 липня 2026 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Хоменко В.С.
при секретарі Павлюх П.В.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
у лютому 2026 року КП «Київтеплоенерго» звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2  на його користь заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 47 105,89 грн, яка складається із заборгованості: 
за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 1 066,49 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 308,07 грн, три відсотки річних у розмірі 91,37 грн;
за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 1 118,71 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 25,82 грн, три відсотки річних у розмірі 7,01 грн, пеню в розмірі 8,53 грн;
за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 36 624,71 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 4 676,18 грн, три відсотки річних у розмірі 1 401,75 грн, пеню в розмірі 1 705,51 грн;
з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії в розмірі 42,44 грн;
з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води в розмірі 29,30 грн, а також 3 328,00 грн сплаченого судового збору.
Свої вимоги мотивувало тим, що з 01.05.2018 року КП «Київтеплоенерго» є виконавцем житлово-комунальних послуг за адресою: вул. Микільсько-Ботанічна, буд. 27/29, в м. Києві, а саме: з 01.05.2018 року по 01.11.2021 року з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води; з 01.11.2021 року в зв`язку із зміною законодавства, з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.
Відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .
Від послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку відповідачі не відмовлялися (не відключалися).
Відповідачам надавалися житлово-комунальні послуги, однак вони своєчасно не сплачували кошти за їх споживання, в результаті чого утворилась заборгованість з оплати за періоди: з 01.05.2018 року, та з 01.11.2021 року, в зв`язку із чим, позивач просить солідарно стягнути суму заборгованості в загальному розмірі 47 105,89 грн з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних на підставі ст. 625 ЦК України, а також пені відповідно до ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Ухвалою від 18.02.2026 року відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.
03.03.2026 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на вказану позовну заяву в якому він просить застосувати строк позовної давності до вимог за період з 01.05.2018 року по 08.01.2023 року, відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги з постачання гарячої води в зв`язку з фактичним не споживанням цієї послуги, та про солідарне стягнення, а в разі часткового задоволення позову розстрочити виконання рішення строком на 24 місяці однаковими щомісячними платежами, посилаючись на те, що розрахунки заборгованості є неналежними доказами, в квартирі встановлено індивідуальні прилади обліку, позивач не є первісним виконавцем послуг, а в квартирі зареєстровані та проживають двоє малолітніх дітей.
Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.
Відзиву на позовну заяву від відповідача ОСОБА_2 до суду не надходило.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 із 16.12.2019 року, та по теперішній час, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі договору № 602-18 від 11.10.2018 року про відступлення права вимоги (цесії) ПАТ «Київенерго» передало право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат, що отримані ПАТ «Київенерго» за період з 01.08.2018 року до дати укладання цього договору – КП «Київтеплоенерго».
Надання послуг відповідачам здійснювалось на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, тут і далі – чинних на момент виникнення спірних правовідносин, який був опублікований 31.07.2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року (4511).
Встановлено, що з 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».
Позивачем підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085).
Згідно з розрахунками заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 , станом на 01.12.2025 року, обліковується заборгованість: за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 1 066,49 грн; за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 1 118,71 грн; за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 36 624,71 грн; з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії в розмірі 42,44 грн; з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води в розмірі 29,30 грн.
Крім того, згідно з наявними в матеріалах справи розрахунками, відповідачам нараховані: за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води інфляційну складову боргу в розмірі 308,07 грн, три відсотки річних у розмірі 91,37 грн; за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії інфляційну складову боргу в розмірі 25,82 грн, три відсотки річних у розмірі 7,01 грн, пеню в розмірі 8,53 грн; за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води інфляційну складову боргу в розмірі 4 676,18 грн, три відсотки річних у розмірі 1 401,75 грн, пеню в розмірі 1 705,51 грн.
Як вбачається з корінців нарядів, позивачем, починаючи із 06.04.2019 року по 06.11.2025 року в будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювалося включення (початок опалювального сезону) та відключення (кінець опалювального сезону) опалення.
Згідно з довідкою про обсяги споживання послуги з постачання теплової енергії/послуги з постачання гарячої води за показниками КВОТЕ за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 01.05.2018 року по 30.11.2025 року на лічильнику обсяг (Гкал) становить 4608,6845.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги – результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.
Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими.
Відповідно до пп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.
Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.
Пунктами 24, 25, 26 вищенаведених Правил визначено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
На виконання вказаних вимог позивачем на своєму веб-сайті https://kte.kmda.gov.ua/ був опублікований текст Договору про надання послуги з постачання теплової енергії.
Згідно з ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води включає в себе також й плату за абонентське обслуговування.
Підтвердженням повного і беззастережного акцепту умов вказаного договору є факт отримання послуг споживачами.
Враховуючи обставини, встановлені судом у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що відповідачі є споживачами послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, які надає КП «Київтеплоенерго». 
З огляду на правовідносини, які склалися між сторонами, на відповідачів, як боржників у зобов`язанні покладено солідарний обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а позивач, як кредитор у зобов`язанні має право вимагати сплату грошей за надані послуги.
При цьому, на обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості, відповідач ОСОБА_1 вказує про неправильність нарахування заборгованості за послуги з постачання гарячої води в зв`язку із встановленими приладами обліку.
Суд зазначає, що в матеріалах справи наявні лише підтвердження, що позивачем здійснювалось постачання теплової енергії до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи із 06.04.2019 року.
При цьому, будучи обізнаним про відзив і викладену в ньому позицію ОСОБА_1 , відповідь на відзив відповідача від КП «Київтеплоенерго» до суду не надходила та доказів нарахування плати за житлово-комунальні послуги з постачання гарячої води, виходячи з показників загальнобудинкових засобів обліку та відомостей про обсяги споживання послуги з постачання гарячої води в будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в спірний період не надано.
Суд вважає, що позивачем не було надано достатніх доказів того, що відповідачі були споживачами послуг гарячого водопостачання та їх обсягу, як наслідок, не підтверджено, що розрахунки заборгованості позивача за житлово-комунальні послуги в цій частині, а також з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води, є безспірними, однак відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Що ж стосується вимог про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, то суд зазначає, що вимоги в цій частині підтверджені належними доказами.
Наявні в матеріалах справи копії письмових доказів – розрахунків заборгованості прошиті та засвідчені підписом представника позивача (начальником УПТЕ СП «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго» Т.Б. Огньовою).
В свою чергу, відповідачі не спростували надані позивачем розрахунки заборгованості в цій частині, та не надали власний контрозрахунок, при цьому згідно з висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 11.07.2018 року в справі № 753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку.
Щодо заяви відповідача ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності, суд зазначає, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України).
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи, датою звернення КП «Київтеплоенерго» до суду із вказаним позовом є лютий 2026 року, а період нарахування заборгованості за послуги з централізованого опалення правові підстави для стягнення якої судом встановлені вище, становить період, починаючи з листопада 2019 року.
Законом України від 30.03.2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у редакції Закону № 540-ІХ, який набрав чинності 02.04.2020 року).
Оскільки, з 02.04.2020 року набрав чинності Закон України від 30.03.2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України продовжуються на строк його дії.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 27.06.2023 року № 651, карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відмінено на всій території України з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 року.
З наведеного слідує, що строк позовної давності в період з 02.04.2020 року до 30.06.2023 року був продовжений.
Разом з тим, суд ураховує, що відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Таким чином, у період дії в Україні воєнного стану строк позовної давності зупиняється, а тому перебіг строку позовної давності під час дії воєнного стану не зараховується при його обчисленні.
З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства, позивачем не пропущений строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом за період розрахунку за послуги з централізованого опалення з листопада 2019 року.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачі належним чином не виконали своїх зобов`язань щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії.
На спірні правовідносини також поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання.
Крім того, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів 3 % річних та інфляційних втрат від суми заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягають задоволенню, оскільки нараховані правильно з урахуванням вимог постанови КМУ від 05.03.2022 року № 206.
Також позивач має право на стягнення пені відповідно до ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Отже, суд дійшов висновку про необхідність солідарного стягнення з відповідачів заборгованості в заявленому розмірі з урахуванням інфляційних втрат, і 3 % річних, нарахованих на суму заборгованості за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії, в тому числі пеню, а також з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії в розмірі, в загальному розмірі 1 202,51 грн.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (2,55 %) в рівних частках на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 42,43 грн з кожного.
Вирішуючи заяву відповідача ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду, суд виходить з такого.
За змістом п. п. 1, 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України, у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про: 1) порядок і строк виконання рішення; 2) надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Можливість розстрочення виконання рішення суду також можливо на стадії виконання рішення суду за заявою сторони.
При цьому за змістом ч. 3 ст. 436 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Частиною 4 цієї статті визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи – тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
За змістом ч. 5 цієї статті розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Відповідно до вимог ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
Враховуючи, що вищенаведена ст. 265 ЦПК України не містить окремо визначені підстави для розстрочення виконання рішення суду, виходячи із засад законності, змагальності та диспозитивності, а також, враховуючи завдання цивільного провадження щодо ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, слід дійти висновку, що розстрочення виконання рішення суду одночасно з його ухваленням не повинно порушувати зазначені засади, має слугувати завданням цивільного провадження та застосовуватись судом виключно за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Такі обставини мають бути встановлені на підставі досліджених в судовому засіданні належних і допустимих доказів.
Проте, жодного доказу, щодо свого дійсного майнового стану відповідач ОСОБА_1 не надав, подання лише заяви саме по собі не свідчить про неможливість виконання рішення суду. 
Жодних доказів про наявність на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_1 суду також не надано, що, відповідно унеможливлює вирішення питання щодо розстрочки виконання рішення.
Крім того, за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, відповідач ОСОБА_1 не позбавлений можливості завернутись до суду з відповідною обґрунтованою заявою про розстрочення виконання рішення суду на стадії його виконання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 19, 76-81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 267, 274-279, 352, 354, 436 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути солідарно з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» загальну суму заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 1 202,51 грн (одна тисяча двісті дві гривні 51 копійка).
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» сплачений судовий збір у розмірі по 42,43 грн (сорок дві гривні 43 копійки) з кожного.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду в справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості – відмовити.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», код ЄДРПОУ 40538421, місцезнаходження: площа Івана Франка, буд. 5, м. Київ, 01001.
Відповідачі:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 ;
ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.С. Хоменко