Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2026 року        м. Рівне

Справа № 559/419/26
Провадження № 33/4815/740/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю: 
захисника – Лужняка Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Лужняка Ю.Г. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 травня 2026 року, –

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 травня 2026 рокуОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
З матеріалів справи вбачається, що 30 січня 2026 року о 16 год. 50 хв. в м. Дубно Рівненської області по провул. Мирогощанський, 3А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Bora, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alсotest Drager № 7510, що підтверджується тестом № 883 від 30 січня 2026 року, результат огляду становить 0,30‰ проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В поданій апеляційній скарзі захисник Лужняк Ю.Г. просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Зазначає, що в постанові суду не вказано, яким саме транспортним засобом керував ОСОБА_1 . Згідно відеозапису працівників поліції наведені в акті огляду та направленні в медичний заклад ознаки алкогольного сп`яніння водію не оголошувалися, а відразу було запропоновано пройти вказаний огляд, що свідчить про грубе порушення порядку проведення огляду. Крім того, акт огляду не містить підпису працівника поліції, що його складав, тому даний доказ є неналежним. Стверджує, що патрульні не пропонували ОСОБА_1 їхати на огляд у медичний заклад, оскільки така пропозиція не зафіксована відеозаписами.
Наголошує, що ОСОБА_1 самостійно звернувся до медичного закладу в той же день і пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується долученим до справи медичним висновком, відповідно до якого ознак сп`яніння у нього не було виявлено.
Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 12 травня 2026 року за його присутності (а.с. 38).
Копію постанови суду ОСОБА_1 отримав 22 травня 2026 року (а.с. 42).
Апеляційна скарга подана до місцевого суду 27 травня 2026 року (а.с. 50). 
Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.
Заслухавши доводи захисника Лужняка Ю.Г. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Так, приписами ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами, особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з вимогами ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
При прийнятті постанови щодо  ОСОБА_1 судом першої інстанції зазначені вимоги закону було дотримано.
Висновки суду про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на сукупності зібраних у справі та досліджених у судовому засіданні достатніх і достовірних доказах, яким надано належну юридичну оцінку. 
Факт керування транспортним засобом  ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння за встановлених судом обставин підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 579428 від 30 січня 2026 року (а.с. 2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким результат огляду є позитивним та становить 0, 30 ‰ проміле (а.с. 4); результатом тесту № 883, проведеного за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 7510, відповідно до якого  ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (0,30‰ проміле) (а.с. 6); направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до медичного закладу, згідно якого водія до медичного закладу не доставляли (а.с. 5); відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (файл Clip-6, час 07:25), його згоду з результатом огляду та відмову від проходження огляду у закладі охорони здоров`я (файл Clip-6, час 08:05). Крім того, на зазначеному відеозаписі ОСОБА_1 неодноразово підтверджував факт вживання алкогольних напоїв (файл Clip-6, час 04:55, 05:35 та 06:08).
Зазначені докази є узгодженими між собою та з іншими доказами у справі, сумнівів у їх належності та допустимості не викликають, а тому є належними і допустимими для використання у процесі доказування, оскільки містять фактичні дані, які логічно пов`язані з обставинами, що підлягають доказуванню у справі та становлять предмет доказування.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, що у процесі доказування не залежать від суб`єктивного сприйняття людей.
Так, апеляційний суд виходить з того, що проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу зафіксовано відеозаписом безперервно, у зв`язку з чим долучений до матеріалів справи відеозапис є належним та допустимим доказом.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно  ОСОБА_1 чи порушення ними порядку оформлення адміністративних матеріалів, що могли б ставити під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновків службових розслідувань, оскарження дій, судових рішень тощо) до апеляційної скарги не додано.
Доводи апеляційної скарги про порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.
Так, із відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що перед пропозицією пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 було повідомлено виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук та поведінка, що не відповідає обстановці (файл Clip-6, час 02:12). Отже, твердження апелянта про те, що ознаки сп`яніння йому не оголошувалися, не відповідають фактичним обставинам справи.
Також відеозаписом зафіксовано, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд у закладі охорони здоров`я (файл Clip-6, час 08:05), а тому доводи про відсутність такої пропозиції є необґрунтованими. 
Посилання сторони захисту на відсутність підпису працівника поліції в акті огляду також не є підставою для визнання цього доказу недопустимим, оскільки саме по собі таке зауваження не спростовує встановлених у справі обставин та підтверджується іншими належними і допустимими доказами, дослідженими судом першої інстанції. Щодо доводів про незазначення в постанові суду марки транспортного засобу, то такі доводи мають формальний характер і не впливають на правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 самостійно пройшов медичний огляд у закладі охорони здоров`я та за його результатами ознак сп`яніння не виявлено, не спростовують висновків суду першої інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, вказаний медичний огляд проведено з порушенням вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП, оскільки його здійснено поза межами двогодинного строку з моменту встановлення підстав для проведення огляду та за відсутності працівника поліції. 
За таких обставин результати самостійно пройденого ОСОБА_1 медичного огляду не можуть спростувати встановлені у справі обставини та не впливають на висновок суду про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст. ст. 33, 38 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке, на думку апеляційного суду, буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст. 23 КУпАП. 
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Отже, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. 6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд, – 
П О С Т А Н О В И В:
Поновити захиснику Лужняку Ю.Г. строк на апеляційне оскарження.
Постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 травня 2026 рокувідносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника Лужняка Ю.Г. – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду     О.І. Полюхович