Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2026 р. справа №520/11099/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Марини Лук`яненко, розглянувши за правилами спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Височанського селищного голови Мороза Олександра Васильовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Височанського селищного голови Мороза Олександра Васильовича, в якому просить суд:
1. визнати неправомірною бездіяльність Височанського селищного голови О. Мороза щодо організації роботи Височанської селищної ради в порядку виконання вимог Інструкції з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, у медіа щодо неоформлення матеріалів з розгляду звернень позивача, які зареєстровані у Височанській селищній раді 24.11.2023 року за номерами 920/03-16 - 919/03-16, 942/03-16 у окремі справи;
2. визнати неправомірною бездіяльність Височанського селищного голови О. Мороза неправомірною, такою що порушила право позивача, гарантоване п.2 ч.1 ст. 18 ЗУ Про звернення громадян, на ознайомлення з матеріалами перевірки заяви позивача, що зареєстрована у Височанській селищній раді 24.11.2023 року за номером 916/03-16;
3. визнати неправомірною бездіяльність Височанського селищного голови О. Мороза неправомірною, такою що порушила право позивача, гарантоване п.2 ч. 1 ст. 18 ЗУ Про звернення громадян, на ознайомлення з матеріалами перевірки заяви позивача, що зареєстрована у Височанській селищній раді 24.11.2023 року за номером 917/03-16;
4. визнати неправомірною бездіяльність Височанського селищного голови О. Мороза неправомірною, такою що порушила право позивача, гарантоване п.2 ч.1 ст. 18 ЗУ Про звернення громадян, на ознайомлення з матеріалами перевірки заяви позивача, що зареєстрована у Височанській селищній раді 24.11.2023 року за номером 918/03-16;
5. визнати неправомірною бездіяльність Височанського селищного голови О. Мороза неправомірною, такою що порушила право позивача, гарантоване п.2 ч.1 ст. 18 ЗУ Про звернення громадян, на ознайомлення з матеріалами перевірки заяви позивача, що зареєстрована у Височанській селищній раді 24.11.2023 року за номером 919/03-16;
6. визнати неправомірною бездіяльність Височанського селищного голови О. Мороза неправомірною, такою що порушила право позивача, гарантоване п.2 ч.1 ст. 18 ЗУ Про звернення громадян, на ознайомлення з матеріалами перевірки заяви позивача, що зареєстрована у Височанській селищній раді 24.11.2023 року за номером 942/03-16;
7. зобов`язати Височанського селищного голови О. Мороза, задля реалізації права позивача, що гарантоване п.2 ч. 1 ст. 18 ЗУ Про звернення громадян, на ознайомлення з матеріалами перевірки заяви позивача, що зареєстрована у Височанській селищній раді 24.11.2023 року за номером 942/03-16 сформувати, у справу, матеріали перевірки його заяви №942/03-16 від 24.11.2023 року;
8. зобов`язати Височанського селищного голови О. Мороза, задля реалізації права позивача, що гарантоване п.2 ч. 1 ст. 18 ЗУ Про звернення громадян, на ознайомлення з матеріалами перевірки його заяви, яка зареєстрована у Височанській селищній раді 24.11.2023 року за номером 916/03-16 сформувати, у справу, матеріали перевірки заяви позивача №916/03-16 від 24.11.2023 року;
9. зобов`язати Височанського селищного голови О. Мороза, задля реалізації права позивача, що гарантоване п.2 ч. 1 ст. 18 ЗУ Про звернення громадян, на ознайомлення з матеріалами перевірки його заяви, що зареєстрована у Височанській селищній раді 24.11.2023 року за номером 917/03-16 сформувати, у справу, матеріали перевірки заяви позивача №917/03-16 від 24.11.2023 року;
10. зобов`язати Височанського селищного голови О. Мороза, задля реалізації права позивача, що гарантоване п.2 ч. 1 ст. 18 ЗУ Про звернення громадян, на ознайомлення з матеріалами перевірки його заяви, що зареєстрована у Височанській селищній раді 24.11.2023 року за номером 918/03-16 сформувати, у справу, матеріали перевірки заяви позивача №918/03-16 від 24.11.2023 року;
11. зобов`язати Височанського селищного голови О. Мороза, за для реалізації права позивача, що гарантоване п.2 ч.1 ст. 18 ЗУ Про звернення громадян, на ознайомлення з матеріалами перевірки заяви позивача, що зареєстрована у Височанській селищній раді 24.11.2023 року за номером 919/03-16 сформувати, у справу, матеріали перевірки заяви позивача №919/03-16 від 24.11.2023 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18.12.2025 року він звернувся до Височанської селищної ради з метою реалізації свого права встановленого п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про звернення громадян" з проханням надати можливість ознайомитись з матеріалами перевірки своїх заяв, що були зареєстровані у Височанській селищній раді 24.11.2023 року за номерами 916/03-16 - 919/03-16, 942/03-16. Подану заяву зареєстровано за №1272/02-27 та надано відповідь Височанським селищним головою О. Морозом №02-23/86 віл 07.01.2026 року про те, що за вказаними заявами перевірка не проводилась, тому надати на ознайомлення вказані матеріали неможливо. Позивач вважає, що персональну відповідальність за неможливість позивачем ознайомитись з матеріалами перевірки його заяв несе саме Височанський селищний голова ОСОБА_2 , який не організував у Височанськіи селищній раді оформлення звернень позивача відповідно до Інструкції з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, у медіа, а саме: формування справ по кожній окремій заяві. Вказане, на думку позивача, порушує його права, у зв`язку з чим, він звернувся до суду з даним позовом. 
Ухвалою суду від 06.05.2026 року відкрито спрощене провадження у справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.
Відповідачем надано до суду відзив на позов, в якому він заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування заперечень зазначив, що кожне звернення позивача від 24.11.2023 зареєстровано в Журналі вхідної кореспонденції Височанської селищної ради у відповідності до правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.06.2015 № 1000/5. Оскільки заяви позивача були адресовані виключно до депутатів Височанської селищної ради, то Височанський селищний голова та виконавчі органи ради не мали підстав та обов`язку розглядати дані заяви. За таких обставин, оскільки заяви позивача були вже прийняті та зареєстровані Височанською селищною радою, вони за допомогою засобів електронної пошти направлені 27.11.2023 на електронні адреси депутатів Височанської селищної ради у відповідності до вимог частини 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» робітниками апарату ради. Зазначив, що він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом. Отже, відповідач вважає, що позивачем не доведений факт порушення його прав, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Також посилався на порушення строку звернення до суду з даним позовом.
У відповіді на відзив позивач підтримав правову позицію, викладену в позовній заяві, посилаючись на те, що Височанська селищна рада у веденні діловодства щодо розгляду звернень громадян повинна керуватись Інструкцією з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об`єднань громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, а не правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 18.06.2015 № 1000/5. Також, вважає, що відзив на позов не відповідає вимогам ч. 2 ст. 162 КАС України.
Ухвалою суду від 04.06.2026 року витребувано у Височанської селищної ради належним чином засвідчені копії: заяв ОСОБА_1 , зареєстрованих 24.11.2023 року за номерами 916/03-16, 917/03-16, 918/03-16, разом з відповідними матеріалами їх розгляду; заяви ОСОБА_1 , яка зареєстрована за вхідним №1272/02-27 від 18.12.2025 разом з відповідними матеріалами її розгляду.
03.07.2026 року від Височанської селищної ради до суд надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що під час перевірки Журналу реєстрації письмових пропозицій, заяв, скарг громадян (І частина) справа №03-16 Височанської селищної ради встановлено, що за вхідними номерами 916/03-16, 917/03-16, 918/03-16 зареєстровані заяви, подані іншими особами, а не ті заяви, про які йдеться у позові ОСОБА_1 та які витребувані судом. У зв`язку з цим документи, зазначені ОСОБА_1 , у Височанській селищній раді відсутні, що унеможливлює їх подання до суду.
Також до поданих пояснень надано копії заяви ОСОБА_1 , яка зареєстрована за вхідним №1272/02-27 від 18.12.2025 року, та відповіді Височанської селищної ради від 07.01.2026 року №02-23/86.
Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.
Стосовно твердження позивача про невідповідність відзиву на позов вимогам ч. 2 ст. 162 КАС України, суд зазначає, що зазначених у відповіді на відзив на позов невідповідностей вимогам ч. 2 ст. 162 КАС України, судом не встановлено. При цьому, оцінка викладеним у відзиві на позов запереченням відповідача, буде надана судом у судовому рішенні. 
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.
З наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що 24.11.2023 року позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Височанської селищної ради із заявами №№942/03-16, 941/03-16, 939/03-16, 938/03-16, 937/03-16, 936/03-16, 935/03-16, 934/03-16, 933/03-16, 932/03-16, 931/03-16, 930/03-16, 929/03-16, 928/03-16, 927/03-16, 926/03-16, 924/03-16, 923/03-16, 922/03-16, 921/03-16, 920/03-16, 919/03-16.
Вказані звернення адресовані до конкретних депутатів Височанської селищної ради з проханням вжити заходів спрямованих на відлучення ОСОБА_3 від вирішення питань пов`язаних з землеустроєм, вирішення питання про проведення конкурсу на посаду землевпорядника в громаді, вирішення питання про здійснення аудиту на предмет нанесення збитків громаді і період з 08.12.2020 року 01.01.2024 року завдяки діяльності ОСОБА_3 та селищного голови ОСОБА_4 , який допустив ОСОБА_3 до вирішення питань з землеустрою, з тим щоб в подальшому стягнути завдані громаді збитки з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Вказані заяви за допомогою засобів електронної пошти направлені 27.11.2023 року на електронні адреси депутатів Височанської селищної ради супровідними листами від 27.11.2023 року №03-09/2469, №03-09/2461, №03-09/2465, №03-09/2466, №03-09/2463, №03-09/2464, №03-09/2455, №03-09/2456, №03-09/2457, №03-09/2458, №03-09/2459, №03-09/2460, №03-09/2453, №03-09/2454, №03-09/2452, №03-09/2451, №03-09/2470, №03-09/2471, №03-09/2472, №03-09/2473, №03-09/2467, №03-09/2468, оскільки такі заяви адресовані виключно до депутатів Височанської селищної ради.
Згідно витягу з Журналу реєстрації письмових пропозицій, заяв, скарг громадян (І частина) справа №03-16 Височанської селищної ради встановлено, що за вхідними номерами 916/03-16, 917/03-16, 918/03-16 зареєстровані заяви, подані іншими особами, а не ті заяви, про які йдеться у позові ОСОБА_1 .
У свою чергу, позивачем не надано до матеріалів позову копій заяв від 24.11.2023 року зареєстрованих за вхідними номерами 916/03-16, 917/03-16, 918/03-16.
18.12.2025 року позивач звернувся до Височанської селищної ради з метою реалізації свого права встановленого п. 2 ч. 1 ст. 18 закону України "Про звернення громадян" з проханням надати можливість ознайомитись з матеріалами перевірки своїх заяв, що були зареєстровані у Височанській селищній раді 24.11.2023 року за номерами 916/03-16 - 919/03-16, 942/03-16. Подану заяву зареєстровано за №1272/02-27.
На вказану заяву листом Височанського селищного голови О. Мороза №02-23/86 від 07.01.2026 року надано відповідь про те, що за вказаними заявами перевірка не проводилась, тому надати на ознайомлення вказані матеріали неможливо, оскільки заяви були адресовані депутатам Височанської селищної ради та перенаправлені за належністю депутатам Височанської селищної ради.
Позивач вважає протиправною бездіяльність Височанського селищного голови О. Мороза щодо організації роботи Височанської селищної ради в порядку виконання вимог Інструкції з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, у медіа щодо неоформлення матеріалів з розгляду звернень позивача, які зареєстровані у Височанській селищній раді 24.11.2023 року за номерами 920/03-16 - 919/03-16, 942/03-16 у окремі справи, та такою, що порушила право позивача, що гарантоване п.2 ч.1 ст. 18 Закону України "Про звернення громадян" на ознайомлення з матеріалами перевірки його заяв, що зареєстровані у Височанській селищній раді 24.11.2023 року за номером 920/03-16 - 919/03-16, 942/03-16, а тому звернувся до суду з даним позовом. 
Стосовно твердження відповідача про порушення строку звернення до суду з даним позовом, суд зазначає наступне.
Згідно вимог статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як встановлено судом, позивач оскаржує бездіяльність Височанського селищного голови О. Мороза щодо неоформлення матеріалів з розгляду звернень позивача, які зареєстровані у Височанській селищній раді 24.11.2023 року у окремі справи та порушення його права на ознайомлення з матеріалами перевірки цих заяв, про що позивач дізнався з листа Височанського селищного голови О. Мороза №02-23/86 від 07.01.2026 року на звернення від 18.12.2025 року за №1272/02-27, тоді як до суду із даним позовом позивач звернувся 04.05.2026 року.
Відтак, суд приходить до висновку про необґрунтованість зазначених доводів представника відповідача.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.
Відповідно до приписів ч.2 ст. 19 Конституції Україні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96 (далі - Закон №393/96).
Частиною 1 статті 1 Закону №393/96 визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
За змістом статті 3 Закону №393/96 під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Згідно із положеннями статті 5 Закону №393/96 звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).
У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
Відповідно до ст. 7 Закону №393/96 звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.
Згідно ст. 15 Закону №393/96 органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Відповідно до ст. 18 Закону №393/96 громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Положеннями статті 20 Закону №393/96 передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.
З огляду на викладене, можна зробити висновок, що всі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, які зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду їх звернень.
У спірних правовідносинах, звернення позивача адресовані до конкретних депутатів Височанської селищної ради з проханням вжити заходів спрямованих на відлучення ОСОБА_3 від вирішення питань пов`язаних з землеустроєм, вирішення питання про проведення конкурсу на посаду землевпорядника в громаді, вирішення питання про здійснення аудиту на предмет нанесення збитків громаді і період з 08.12.2020 року 01.01.2024 року завдяки діяльності ОСОБА_3 та селищного голови ОСОБА_4 , який допустив ОСОБА_3 до вирішення питань з землеустрою, з тим щоб в подальшому стягнути завдані збитки громаді з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Вказані заяви за допомогою засобів електронної пошти перенаправлені 27.11.2023 року на електронні адреси депутатів Височанської селищної ради відповідним супровідними листами від 27.11.2023 року, оскільки такі заяви адресовані виключно до депутатів Височанської селищної ради.
Суд зазначає, що повноваження депутатів, порядок організації і гарантії депутатської діяльності визначаються Конституцією України, цим Законом, законом про статус депутата, іншими законами.
Закон України "Про статус депутатів місцевих рад" визначає правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та рівноправного члена місцевої ради, встановлює гарантії депутатської діяльності та порядок відкликання депутата місцевої ради.
Відповідно до статей 2, 3 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.
Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.
Депутат місцевої ради відповідно до цього Закону наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення його реальної участі у діяльності ради та її органів.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради розглядає пропозиції, заяви і скарги громадян, які надійшли до нього, вживає заходів до їх своєчасного, обґрунтованого вирішення; вивчає причини, які породжують скарги громадян, і вносить свої пропозиції щодо їх усунення до органів місцевого самоврядування, до місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ і організацій, об`єднань громадян; систематично веде прийом громадян.
Суд також зазначає, що відповідно до статті 13 Закону України "Про звернення громадян" діловодство щодо звернень громадян ведеться в порядку, який встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.1997 року №348 затверджено Інструкцію з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, в засобах масової інформації (надалі - Інструкція №348).
Згідно з пунктом 1 Інструкції №348 діловодство за пропозиціями (зауваженнями), заявами (клопотаннями) і скаргами громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, в засобах масової інформації (далі - організаціях) здійснюється на засадах, визначених Типовою інструкцією з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 року №55 "Деякі питання документування управлінської діяльності", з урахуванням передбачених цією Інструкцією особливостей для реєстрації пропозицій (зауважень), заяв (клопотань) і скарг громадян, що надійшли до організації. Особисту відповідальність за стан діловодства за зверненнями громадян несуть керівники організацій.
За змістом пункту 2 Інструкції №348 усі пропозиції, заяви і скарги, що надійшли, реєструються в реєстраційно-контрольних картках, придатних для оброблення персональними комп`ютерами (додаток № 1), або в журналах (додаток № 2). Облік особистого прийому громадян ведеться на картках, у журналах (додаток № 3) або за допомогою електронно-обчислювальної техніки. Журнальна форма реєстрації пропозицій, заяв і скарг та обліку особистого прийому громадян допускається в організаціях з річним обсягом надходження до 600 пропозицій, заяв та скарг і такою ж кількістю звернень громадян на особистому прийомі.
Наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року №1000/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.06.2015 року за №736/27181, затверджені Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях (надалі - Правила №1000/5).
Ці Правила встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності (далі - установи).
Відповідно до пунктів 6, 7 розділу І Правил №1000/5 відповідальність за організацію діловодства та архівної справи несе керівник установи. Контроль за оформленням на належному рівні документів, а також організацію діловодства та зберігання документів у структурних підрозділах здійснюють їх керівники.
Організація діловодства в установі покладається на службу діловодства. Організація діловодства в структурних підрозділах установ покладається на спеціально призначену для цього особу, у посадовій інструкції якої зазначаються ці обов`язки. Служба діловодства розробляє інструкцію з діловодства установи, якою одночасно регламентуються питання організації діловодства у паперовій та електронній формах.
Відповідно до розділу 3 «Реєстрація документів» Правил службовий документ, отриманий установою або створений нею, у тому числі для внутрішнього користування, вважається внесеним до документаційного фонду установи з моменту його реєстрації. Реєстрація документів проводиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації і полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою установою реєстраційною формою, яким фіксується факт створення, відправлення або одержання документа, шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ. Під час реєстрації документів в установі необхідно дотримуватися, зокрема, таких вимог: документи реєструються незалежно від способу їх доставки, передачі чи створення; документи реєструються за документопотоками (вхідні, вихідні, внутрішні); документи реєструються лише один раз (вхідні - у день надходження або не пізніше наступного робочого дня (якщо документ надійшов у неробочий час), створювані - у день підписання або затвердження); у разі передачі зареєстрованого документа з одного структурного підрозділу до іншого новий реєстраційний індекс на документі не проставляється.
Отже, у даному випадку, подані позивачем звернення від 24.11.2023 року зареєстровані робітниками апарату ради за відповідним вхідними номерами та оскільки заяви позивача були адресовані виключно до депутатів Височанської селищної ради, подані позивачем заяви за допомогою засобів електронної пошти направлені 27.11.2023 року на електронні адреси депутатів Височанської селищної ради у відповідності до вимог частини 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» робітниками апарату ради.
Як зазначено у відзиві на позов, депутати Височанської селищної ради не направляли на розгляд Височанської селищної ради, Височанського селищного голови та виконавчих органів ради дані звернення позивача в порядку частини 2 статті 12 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».
Відповідно до підпунктів 18 частини 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова: забезпечує на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об`єднань.
Тож закон не зобов`язує та не наділяє правом селищного голову втручатись у правовідносини громадян та депутата щодо розгляд заяв громадян.
Щодо твердження позивача про порушення селищним головою вимог Інструкції з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, у медіа щодо неоформлення матеріалів з розгляду звернень позивача, суд зазначає, що вказані положення Інструкції застосовуються під час розгляду звернень громадян у відповідному органі. 
Проте, враховуючи, що заяви позивача були адресовані виключно до депутатів Височанської селищної ради, то Височанський селищний голова та виконавчі органи ради не мали підстав та обов`язку розглядати дані заяви, а спрямували їх на розгляд до відповідних депутатів, а листом Височанського селищного голови О. Мороза №02-23/86 від 07.01.2026 року повідомлено позивача про те, що за вказаними заявами перевірка відповідачем не проводилась, тому надати на ознайомлення вказані матеріали неможливо.
Суд зазначає, що згідно з положеннями ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
У свою чергу, ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України, у своєму рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Що стосується «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то Верховний Суд у постанові від 10.06.2021 у справі № 757/12159/17-а вже наголошував, що за змістом рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес».
Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Інтерес, навіть перебуваючи під охороною закону чи права, на відміну від суб`єктивного права, не має такої правової можливості, як останнє, оскільки не забезпечується юридичним обов`язком іншої сторони. Законний інтерес відбиває лише легітимне прагнення свого носія до того, що не заборонено законом, тобто тільки його бажання, мрію, потяг до нього, а отже - й не юридичну, а фактичну (соціальну) можливість.
Це прагнення у межах сфери правового регулювання до користування якимось конкретним матеріальним або нематеріальним благом. Відмінність такого блага від блага, яке охоплюється змістом суб`єктивного права, полягає в тому, що користування благом, на яке особа має право, визначається можливістю в рамках закону, а до якого має законний інтерес - без вимог певних дій від інших осіб або чітко встановлених меж поведінки.
З огляду на вимоги ст.ст. 2, 6 КАС України, об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень.
Для визначення інтересу як об`єкту судового захисту в порядку адміністративного судочинства, окрім загальних ознак інтересу, він повинен містити спеціальні, визначені КАС України. Якщо перша група ознак необхідна для віднесення тієї чи іншої категорії до інтересу, то друга - дозволяє кваліфікувати такий інтерес як об`єкт судового захисту в адміністративному судочинстві.
Окрім того, суд враховує ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Разом із тим, визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Тлумачення змісту цієї норми процесуального закону викладено Верховним Судом у постанові від 07.11.2019р. по справі №826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправним волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав та інтересів та доведеність факту невідповідності закону оскарженого управлінського волевиявлення.
Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що у спірних відносинах відсутні докази вчинення відповідачем протиправної бездіяльності щодо організації роботи Височанської селищної ради в порядку виконання вимог Інструкції з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, у медіа щодо неоформлення матеріалів з розгляду звернень позивача, які зареєстровані у Височанській селищній раді 24.11.2023 року за номерами 920/03-16 - 919/03-16, 942/03-16 у окремі справи, та такою, що порушила право позивача, гарантованого п.2 ч.1 ст. 18 Закону України "Про звернення громадян" на ознайомлення з матеріалами перевірки заяв позивача, що зареєстровані у Височанській селищній раді 24.11.2023 року за номером 920/03-16 - 919/03-16, 942/03-16.
Окрім того, суд враховує, що згідно витягу з Журналу реєстрації письмових пропозицій, заяв, скарг громадян (І частина) справа №03-16 Височанської селищної ради встановлено, що за вхідними номерами 916/03-16, 917/03-16, 918/03-16 зареєстровані заяви, подані іншими особами, а не заяви, про які йдеться у позові ОСОБА_1 .
У свою чергу, позивачем не надано до матеріалів позову копій заяв від 24.11.2023 року зареєстрованих за вхідними номерами 916/03-16, 917/03-16, 918/03-16.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Отже, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів наявності звернень позивача за вхідними номерами 916/03-16, 917/03-16, 918/03-16, суд висновує про відмову у задоволенні позовних вимог і в цій частині позову.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Розподіл судових витрат не проводиться у відповідності до приписів ст. 139 КАС України.
На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 9, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позов - відмовити.
Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Суддя Марина Лук`яненко