Іменем України
РІШЕННЯ

07 липня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/387/26 	
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Фесюри М.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕКСТРА МІНЕРАЛ", 
вул. Некрасова, 24, м. Вінниця, 21000, код ЄДРПОУ 44682062,
до відповідача: Фермерського господарства "Відродження 2015",
вул. Сонячна, буд. 1, с. Роїще, Чернігівського району, Чернігівської області, код ЄДРПОУ 40209898,
про стягнення 149 949,33 грн
без повідомлення (виклику) сторін;
Обставини справи:
27.04.26, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕКСТРА МІНЕРАЛ" звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом про стягнення з Фермерського господарства "Відродження 2015" 149 949,33 грн, в тому числі 35 922,58 грн пені, 3430 грн 3% річних, 4796,75 грн інфляційних втрат та 105 800 грн штрафу.
Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки №11/03/2025 від 11.03.2025 року в частині своєчасної оплати вартості поставленого товару. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.26 справу №927/387/26 передано на розгляд судді Фесюрі М.В.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 30.04.26 постановлено:
прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.
здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання).
запропонувати відповідачу відповідно до ст.165 Господарського процесуального кодексу України, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі: надіслати (надати) суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується його заперечення, якщо такі докази не надані позивачем; одночасно надіслати позивачу: копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду.
подати до суду протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив (якщо така буде подана) заперечення на відповідь на відзив (ст.167, 251 ГПК України).
запропонувати позивачу відповідно до ст.166 Господарського процесуального кодексу України, протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву: надіслати (надати) до суду відповідь на відзив, надіславши одночасно копію даної відповіді на відзив відповідачу, а докази надсилання надати суду.
запропонувати відповідачу відповідно до ст. 167, 251 Господарського процесуального кодексу України протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив надати заперечення, в яких викласти свої
пояснення, міркування, аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.
звернути увагу учасників справи на те, що:
- за приписами п.8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї; копії доказів, що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи.
- згідно з ч.2 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, заяви та клопотання, які без поважних причин не будуть подані в строк, визначений судом, суд залишає без розгляду.
роз`яснити учасникам справи, що відповідно до частини 7 статті 252 ГПК України клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 30.04.26 направлена позивачу та відповідачу до електронних кабінетів останніх в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" та згідно з довідками про доставку електронного листа, роздрукованих з комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", доставлені до електронних кабінетів позивача 30.04.26 12:46, відповідача 30.04.26 12:45. 
Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Враховуючи вищенаведені положення ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 30.04.26 є такою, що отримана сторонами 30.04.26.
Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Згідно з ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
В силу вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
Європейський суд щодо тлумачення положення “розумний строк” в рішенні у справі “Броуган та інші проти Сполученого Королівства” роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
Враховуючи перебування судді Фесюри М.В. на лікарняному з 29.06.26 по 06.07.26, повний текст рішення складено та підписано 07.07.26.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:
11 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕКСТРА МІНЕРАЛ" (Продавець) та Фермерським господарством "Відродження 2015" (Покупець) було укладено Договір поставки №11/03/2025 (надалі - Договір).
Відповідно до п. 1.1. Договору, в строки, визначені у Специфікації, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця хімічну продукцію, а Покупець зобов`язується прийняти товар в асортименті і кількості згідно зі Специфікаціями і видатковими накладними, які є невід`ємними частинами Договору, та здійснити оплату вартості товару в порядку та на умовах визначених Договором.
Пунктом 2.1. Договору встановлено, що найменування товару, його кількість, ціна за одиницю товару, визначені в специфікаціях, рахунках та накладних, які є невід`ємною частиною даного Договору.
Умови поставки товару визначаються у Специфікаціях до даного Договору, які є його невід`ємною частиною (п.3.1. Договору).
Право власності на товар переходить до покупця з моменту одержання ним товару після підписання видаткової та/або товарно-транспортної накладної (п. 3.2. Договору).
Оплата товару покупцем здійснюється у безготівковій формі – 100% передоплата, або у терміни оплати, вказані у Специфікації до певної поставки, та за ціною вказаною в додатках до цього договору, видаткових накладних, специфікаціях та рахунках, шляхомперерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок продавця (п. 4.1. Договору).
Згідно з п.5.1. Договору, товар вважається переданим продавцем і прийнятим покупцем:
-за кількістю і вагою – згідно кількості і вазі, вказаним у видаткових накладних;
-за якістю – у відповідності з якістю, вказаною в сертифікаті якості, виданому заводом-виробником.
Згідно з п.7.1. Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.
За несвоєчасну або неповну оплату товару покупець зобов`язаний сплатити на користь продавця штраф в розмірі 10% від суми заборгованості та здійснити оплату вартості товару у повному обсязі (п.7.4. Договору).
Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання повноваженими представниками Сторін та його скріплення печатками сторін та закінчується 31 грудня 2025 року (включно), але в будь-якому випадку – не раніше моменту виконання сторонами взятих на себе за договором зобов`язань (п. 9.3. Договору).
За умовами п.1 Специфікації №1 до договору поставки №11/03/2025 від 11.03.2025, постачальник зобов`язався передати, а покупець зобов`язався прийняти наступний товар на умовах самовивозу з м. Червоноград Львівської області (згідно з Інкотермс - 2020): Нітроамофоска-М (3:20:20), фас.біг-бег кількістю 25 тон, за ціною за одиницю (1 тону) товару у розмірі 19750 грн. без ПДВ, на загальну суму 493 750,00 грн без ПДВ – термін поставки 17.04.25-26.04.25; Нітроамофоска-М (3:20:20), фас.біг-бег кількістю 25 тон, за ціною за одиницю (1 тону) товару у розмірі 19750 грн. без ПДВ, на загальну суму 493 750,00
грн без ПДВ – термін поставки 15.05.25-22.05.25; Мультигумати кремнієві кількістю 300 літрів, за ціною за одиницю (1 літр) товару у розмірі 375 грн. без ПДВ, на загальну суму 112 500 грн без ПДВ – термін поставки 15.05.25-22.05.25.
За умовами п.2 Специфікації №1 від 11.03.25, загальна ціна (вартість) товару, що поставляється по цій Специфікації, складає 1 320 000 грн.
Строк оплати товару: покупець зобов`язується оплатити 207 375 грн до 17.04.25 включно; оплатити 254 625 грн до 15.05.25 включно; решту 858 000 грн оплатити до 30.07.25 включно (п.3 Специфікації №1).
Ця Специфікація набирає сили з дати її підписання Сторонами і є невід`ємною частиною вищевказаного Договору (п. 5 Специфікації №1). 
Ця Специфікація складена в 2 (двох) примірниках по одному для кожної із Сторін (п. 7 Специфікації №1).
Як свідчать матеріали справи, відповідно до:
-видаткової накладної №133 від 11.04.25., Відповідачу передано товар - Нітроамофоска-М (3:20:20), фас.біг-бег кількістю 25 тон, за ціною за одиницю (1 тону) товару у розмірі 19750 грн. без ПДВ, на загальну суму 592 500 грн з ПДВ;
-видаткової накладної №202 від 24.05.25., Відповідачу передано товар - Нітроамофоска-М (3:20:20), фас.біг-бег кількістю 25 тон, за ціною за одиницю (1 тону) товару у розмірі 19750 грн. без ПДВ, на загальну суму 592 500 грн з ПДВ;
-видаткової накладної №206 від 27.05.25., Відповідачу передано товар - Мультигумати кремнієві кількістю 300 літрів, за ціною за одиницю (1 літр) товару у розмірі 375 грн. без ПДВ, на загальну суму 135 000 грн з ПДВ.
Відповідно до платіжних інструкцій: №2499341761 від 09 квітня 2025 року на суму 207375,00 грн з ПДВ; №2499341813 від 15 травня 2025 року на суму 54 625,00 грн з ПДВ; №2499341824 від 23 травня 2025 року на суму 200 000,00 грн з ПДВ; №2499341921 від 01 серпня 2025 року на суму 100 000,00 грн з ПДВ; №2499341940 від 05 серпня 2025 року на суму 95 125,00 грн з ПДВ; №2499341945 від 07 серпня 2025 року на суму 50 000,00 грн з ПДВ; №2499341955 від 12 серпня 2025 року на суму 40 000,00 грн з ПДВ; №2499341957 від 15 серпня 2025 року на суму 75 000,00 грн з ПДВ; №2499341968 від 22 серпня 2025 року на суму 25 000,00 грн з ПДВ; №2499341991 від 05 вересня 2025 року на суму 50 000,00 грн з ПДВ; №2499342002 від 19 вересня 2025 року на суму 50 000,00 грн з ПДВ; №2499342031 від 06 жовтня 2025 року на суму 30 000 грн з ПДВ; №2499342041 від 21 жовтня 2025 року на суму 12 875, 00 грн з ПДВ; №2499342062 від 04 листопада 2025 року на суму 160 000,00 грн з ПДВ; №2499342079 від 10 листопада 2025 року на суму 40 000,00 грн з ПДВ; №2499342085 від 14 листопада 2025 року на суму 40 000,00 грн з ПДВ; №2499342156 від 05 грудня 2025 року на суму 25 000,00 грн з ПДВ; №2499342170 від 15 грудня 2025 року на суму 25 000,00 грн з ПДВ; №2499342407 від 30 грудня 2025 року на суму 50 000,00 грн з ПДВ; №363 від 23 січня 2026 року на суму 10 000,00 грн з ПДВ.
За умовами п.3 Специфікації №1 до договору, сторони обумовили строк оплати товару:
207 375 грн - до 17.04.25 включно; 
254 625 грн - до 15.05.25 включно; 
решту 858 000 грн - до 30.07.25 включно (п.3 Специфікації №1).
Як вказує Позивач, за видатковими накладними Відповідачем здійснено такі платежі, згідно платіжних інструкцій:
-№2499341761 від 09 квітня 2025 року на суму 207 375,00 грн з ПДВ - оплата здійснена згідно умов Договору та Специфікації №1 від 11.03.25 до Договору;
-№2499341813 від 15 травня 2025 року на суму 54 625,00 грн з ПДВ - частково здійснена оплата, тому сума заборгованості станом на 15.05.26 склала 200 000,00 грн, у зв`язку з чим на підставі п.7.4. Договору позивачем було нараховано штраф у розмірі 10% від суми заборгованості, що станом на 16.05.25 розмір штрафу склав 20 000 грн.
Як вказує позивач, у подальшому, відповідачем не були виконані зазначені в Специфікації №1 від 11.03.25 зобов`язання, а лише здійснено частково оплати згідно платіжних інструкцій №2499341761 від 04.04.25 на суму 207 375 грн з ПДВ, №2499341813 від 15.05.25 на суму 54 625 грн з ПДВ, №2499341824 від 23.05.25 на суму 200 000 грн з ПДВ.
Таким чином, вказує позивач, станом на 30.07.25 відповідачем не було виконано зобов`язання за спірним договором та умовами Специфікації №1 від 11.03.25 зі слати 858 000 грн вартості поставленого позивачем товару, у зв`язку з чим на підставі п.7.4. Договору позивачем було нараховано штраф у розмірі 10% від суми заборгованості, що станом на 31.07.25 розмір штрафу склав 85 800 грн. Всього розмір нарахованого та заявленого до стягнення позивачем штрафу складає 105 800 грн.
Як свідчать матеріали справи Позивачем було направлено Відповідачу рекомендованим листом з описом вкладення претензію вих.№17092025 від 17.09.2025 року про сплату заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання в повному обсязі умов Договору поставки №11/03/2025 від 11.03.25 та станом на 17.09.25 становила 422 875 грн з ПДВ, яка залишена без відповіді.
З аналізу здійснених відповідачем оплат судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем умов Договору в частині своєчасної та повної оплати вартості наданих послуг.
Станом на день звернення до суду заборгованість відповідачем була сплачена.
Відповідно до пункту 7.5. Договору у випадку, якщо порушення строків (термінів) оплати вартості товару складає більше 5 (п`яти) календарних днів, покупець додатково сплачує на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення.
На підставі п.7.5. Договору, Позивачем заявлено також до стягнення пеню у розмірі 35 922,58 грн за період з 16.05.25 по 09.02.26 та на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України 4796,75 грн інфляційних втрат за період з 16.05.25 по 09.02.26 та 3% річних у розмірі 3430 грн за період з 16.05.25 по 09.02.26
Неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за спірним договором зі своєчасної оплати наданих позивачем послуг стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Як встановлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір поставки №11/03/2025 від 11.03.25 на поставку товару, визначеного Специфікацією №1 від 11.03.25.
Згідно ч.ч.1,2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 ЦК України всановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму.
Частина 1 статті 693 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.
Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Як вбачається з матеріалів справи позивачем в повному обсязі було виконано свої зобов`язання за спірним договором, доказів протилежного матеріали справи не містять.
Беручи до уваги, що відповідач порушив умови та строки встановлені в пункті 3 Специфікації №1 до договору поставки №11/03/25 від 11.03.25, відтак відповідач допустив протермінування строків оплати. 
Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).
Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
У відповідності з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Згідно з нормами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно зі статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Відповідно до пункту 7.5. Договору у випадку, якщо порушення строків (термінів) оплати вартості товару складає більше 5 (п`яти) календарних днів, покупець додатково сплачує на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення.
За прострочення виконання зобов`язання, на підставі пункту 7.5. договору, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 16.05.25 по 09.02.26 в сумі 35 922,58 грн. 
Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені (а.с. 40-44), проведеного позивачем, та встановлено, що під час його проведення позивачем були вірно визначені суми заборгованості та періоди прострочення, арифметично розрахунок проведено також вірно. 
Отже, розрахунок пені, здійснений позивачем (а.с. 40-44), визнається судом обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства, умовам договору та фактичним обставинам справи.
Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення пені підлягають задоволенню в сумі 35 922,58 грн.
Крім того, згідно з пунктом 7.4. договору, за несвоєчасну або неповну оплату товару покупець зобов`язаний сплатити на користь продавця штраф в розмірі 10% від суми заборгованості та здійснити оплату вартості товару у повному обсязі.
На підставі пункту 7.4. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 10% від вартості неоплаченого товару, в сумі 105 800 грн.
З приводу вказаних вимог суд зазначає таке. 
Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною 2 статті 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.
Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України .
Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України.
В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Судом також враховано, що одночасне стягнення штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно із статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, а у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.
Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 910/10939/18, від 27.09.2019 у справі № 923/760/16, від 19.09.2019 у справі №904/5770/18, від 28.08.2019 у справі № 910/11944/18, від 02.04.2019 у справі № 910/7398/18.
Господарським судом здійснено перевірку розрахунку заявленого до стягнення штрафу в сумі 105 800 грн (а.с. 40-44) та встановлено, що він проведений у відповідності до умов договору та арифметично вірно. 
Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення штрафу підлягають задоволенню в сумі 105 800 грн.
Крім цього, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 4796,75 грн інфляційних втрат за період з 16.05.25 по 09.02.26.
Господарським судом здійснено перевірку розрахунку інфляційних втрат (а.с. 40-44), проведеного позивачем, та встановлено, що під час його проведення позивачем були вірно визначені суми заборгованості та періоди нарахування інфляційних втрат, розрахунок проведено арифметично вірно. 
Враховуючи вказане, розрахунок інфляційних втрат, здійснений позивачем (а.с. 40-44), визнається судом обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства, умовам договору та фактичним обставинам справи.
Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню в сумі 4796,75 грн.
Крім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 3430 грн за період з 16.05.25 по 09.02.26.
Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних, зробленого позивачем (а.с. 40-44), та встановлено, що під час його проведення позивачем були вірно визначені суми заборгованості та періоди прострочення, арифметично розрахунок проведено вірно.
Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню в сумі 3430 грн.
Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду. 
За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах “Трофимчук проти України”, “Серявін та інші проти України” обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.
За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 149 949,33 грн, з яких: 35 922,58 грн пені, 3430 грн 3% річних, 4796,75 грн інфляційних втрат та 105 800 грн штрафу.
На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись статтями 73, 74, 129, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:
1.Позов задовольнити повністю.
2.Стягнути з Фермерського господарства "Відродження 2015" (вул. Сонячна, буд. 1, с. Роїще, Чернігівського району, Чернігівської області, 15520, код ЄДРПОУ 40209898) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕКСТРА МІНЕРАЛ" (вул. Некрасова, 24, м. Вінниця, 21000, код ЄДРПОУ 44682062) 35 922,58 грн пені, 3430 грн 3% річних, 4796,75 грн інфляційних втрат, 105 800 грн штрафу та 3328 грн судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.
Рішення набирає законної сили у строки, встановлені статтею 241 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.
Суддя М.В. Фесюра

Веб адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/ 

Документи по справі можуть бути направлені на адресу суду: пр-т Миру, 20, м. Чернігів, 14000, та на електронну адресу Господарського суду Чернігівської області - e-mail: inbox@cn.arbitr.gov.ua; засоби зв`язку - тел.099 420 54 50.