Справа № 597/1807/25
Провадження № 3-зв/594/1/2026 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2026 року м.Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Зушман Г.І., розглянувши матеріали справи за заявою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області Тренич А.Г. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

встановив:

У провадженні судді Заліщицького районного суду Тернопільської області Тренич А.Г. перебуває справа №597/1807/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Суддя Тренич А.Г. 08.07.2026 заявила про самовідвід, посилаючись на те, що дружина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - ОСОБА_2 працює в Заліщицькому районному суду Тернопільської області на посаді секретаря суду (Наказ №17-к від 09.09.2014), внаслідок чого у стороннього спостерігача можуть виникнути сумніви в неупередженості судді.
При автоматизованому розподілі заяви про самовідвід 08.07.2026 призначення судді не відбулося, так як не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу, у зв`язку з чим голова Заліщицького районного суду Тернопільської області Тренич А.Г. звернулася до Тернопільського апеляційного суду з поданням про направлення матеріалів заяви про самовідвід судді Тренич А.Г. у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП на розгляд іншого суду.
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 10.07.2026 подання голови Заліщицького районного суду Тернопільської області Тренич А.Г. задоволено, заяву про самовідвід судді Тренич А.Г. у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1ст.130 КУпАП направлено в Борщівський районний суд Тернопільської області для розгляду.
Згідно даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2026 головуючим суддею в даній справі визначено суддю Зушман Г.І.
ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_1 – адвокат Кульгавець С.М. в судове засідання не прибули, про час та місце проведення судового засідання були сповіщені у визначеному законом порядку.
Перевіривши доводи заяви про самовідвід судді, вважаю, що вона підлягає до задоволення виходячи з такого. 
Так, відповідно до ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.
У КУпАП відсутні норми, які б регламентували підстави та порядок для відводу судді, що здійснює провадження у справі.
Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.
Згідно ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 9 Конституції України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно п. 12 висновку N 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає - на здатність судді приймати незалежні рішення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини при визначенні критеріїв безсторонності суду вирішальне значення мають зокрема зміст і характер рішень, які суддя ухвалював раніше стосовно тієї ж особи, обсяг використання цих рішень при новому розгляді і його роль у ньому.
Так, у справі «Норт`є проти Нідерландів» (п.п.33-35, 13924/88, 24 серпня 1993 року) суд вказав, що при визначенні безсторонності вирішальне значення має урахування конкретних обставин справи, які можна вважати об`єктивно виправданими. Значення має обсяг і характер рішень, які суддя ухвалював раніше в цій справі, а також запитання, на які суддя має відповісти при ухваленні нових рішень, чи є вони відмінними від тих, що мали вирішальне значення для його остаточного судового рішення.
За змістом ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справ суди в Україні застосовують практику вказаного Суду як джерело права.
Організація судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначається Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII.
Аналіз положень ч. 1 ст. 1, ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» дає підстави для висновку про те, що здійснення судової влади незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом, одна з базових засад організації судової влади в Україні та запорука справедливого судочинства. До того ж безсторонній розгляд і вирішення судових справ один із головних обов`язків судді, а також складова його присяги, порушенням якої визнається, зокрема, вчинення суддею дій, що можуть викликати сумнів у його неупередженості (п. 1 ч. 7 ст. 56, ч. 1 ст. 57 вищевказаного Закону).
Із викладеного вище випливає, що кожен суддя, щодо неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду аби не підривати довіру до права на справедливий суд, що визнається основоположним правом людини.
Як зазначено у пункті 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної Ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 1 січня 2001 року: «Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана».
Відповідно до п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки суддів» від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Аналогічний принцип відображено в ч. 1 ст. 15 Кодексу суддівської етики.
Оскільки наведені у заяві судді обставини можуть викликати сумнів у об`єктивності судді, з метою недопущення сумнівів щодо наявності в судді упередженого ставлення до розгляду цієї справи, приходжу до переконання, що заява про самовідвід судді Заліщицького районного суду Тернопільської області Тренич А.Г. підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.245,246,283,294 КУпАП,

постановив:
Заяву судді Заліщицького районного суду Тернопільської області Тренич А.Г. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення №597/1807/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП – задовольнити.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Г.І.Зушман