П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/26613/25	

Категорія 105000000	Головуючий у суді І інстанції: Стефанов С.О. час і місце ухвалення: спрощене провадження,  м. Одеса	
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Федусика А.Г., Шляхтицького О.І., 
розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Лукасевич Катерини Володимирівни про визнання протиправною бездіяльності та скасування постанови, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Лукасевич Катерини Володимирівни про визнання протиправною бездіяльності та скасування постанови, мотивуючи його тим, що є власником транспортного засобу HUNDAI I30, державний номер НОМЕР_1 , та лише 05.08.2025 року дізналась з Єдиного реєстру боржників про відкриття виконавчого провадження №78059211 і оголошення автомобіля у розшук. Позивач зазначає, що постанова про адміністративне правопорушення, постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про розшук транспортного засобу їй не вручались та не надсилались, у зв`язку із чим вона була позбавлена можливості своєчасно оскаржити відповідні рішення та реалізувати право на захист. На думку позивача, бездіяльність Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради щодо невручення постанови про адміністративне правопорушення, а також дії приватного виконавця щодо оголошення транспортного засобу у розшук та застосування заходів примусового виконання без належного повідомлення боржника є протиправними та такими, що суперечать вимогам ст.19 Конституції України, ст.285 КУпАП та ст.28 Закону України «Про виконавче провадження».
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2026 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Лукасевич Катерини Володимирівни про визнання протиправною бездіяльності та скасування постанови відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції не врахував, що постанова направлялась за адресою, яка не відповідала фактичній реєстрації місця проживання позивача та остання не отримувала її. Позивач стверджує, що була позбавлена можливості реалізувати своє право на оскарження адміністративної постанови. До матеріалів справи подано копію паспорта, яка підтверджує іншу адресу реєстрації, ніж та, яку використав відповідач. 
Департаментом транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2026 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, відповідач зазначає, що позивач стверджує, що не проживає та не зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на підтвердження чого посилається на копію паспорта, яка, на її думку, свідчить про реєстрацію за іншою адресою. Разом із тим, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, місцем реєстрації позивача зазначено адресу: АДРЕСА_1 .
На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:
Судом першої інстанції встановлено, що 27.03.2025 року інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням управління розвитку транспортної інфраструктури Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Молчановим Віталієм Вікторовичем (надалі - Інспектор) було виявлено порушення водієм транспортного засобу HYUNDAI I30, д/н НОМЕР_1 , вимог п. 26 Правил паркування транспортних засобів (надалі - Правила), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2009 року № 1342, а саме: не відповідає вимогам дорожньої розмітки або дорожніх знаків, у тому числі несплата вартості послуг користування майданчиком за адресою: м. Одеса, Ланжеронівська, 17. 
Під час перевірки інспектором з паркування факту оплати за користування місцем платного паркування транспортного засобу HYUNDAI I30, державний номер НОМЕР_1 , було встановлено її відсутність. Фіксація порушення здійснювалася шляхом фотофіксації: перше зображення зроблено о 11:17:28, останнє — о 11:31:10. 
У зв`язку з цим, Інспектором винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ОДП 4728283 у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 грн., відповідно до вимог ч. 1 ст. 152-1 КУпАП. 
Інспектором було встановлено за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, що за номерним знаком НОМЕР_1 зареєстровано транспортний засіб HYUNDAI I30, власник – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса власника – АДРЕСА_1 та за отриманими даними складено постанову про накладення адміністративного стягнення серія ОДП4728283 та прийнято рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 грн.
Департаментом транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради копію постанови про адміністративне стягнення за трек-номером 0505286232579 (Укрпошта) від 11.04.2025 було направлено на адресу, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів: м. Одеса, вул. А. Філатова, 13 Б кв. 45. Згідно з інформацією від Укрпошти, поштове відправлення було повернуто відправнику 28.04.2025 року у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання. 
Згідно з ч. 2 ст. 300-1, ст. 308 КУпАП постанову про адміністративне стягнення з відповідною заявою від 05.05.2025 направлено до органів виконавчої служби для примусового виконання.
Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Лукасевич К.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.05.2025 року.
08.08.2025 року боржником вимоги виконавчого документа не виконано, у зв`язку з чим накладено арешт на кошти, які містяться на рахунках боржника у АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", МФО 322001, та звернуте стягнення на грошові кошти. 
12.08.2025 року закінчене ВП згідно п.9 ч.1 ст. 39 (фактичне повне виконання рішення), припинено розшук майна боржника та зняти усі арешти. 
Позивач вважаючи протиправною бездіяльність Департаменту транспорту зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, що виразилась у неврученні їй постанови про адміністративне правопорушення та відповідно протиправними дії приватного виконавця Лукасевич Катерини Володимирівни, які полягали у внесенні транспортного засобу HUNDAI I 30, державний номер НОМЕР_1 до розшуку та блокировки коштів на банківському рахунку, без належного повідомлення про відкриття виконавчого провадження, звернулася до суду з цим позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно з ч.1 ст.152-1 КУпАП порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі несплата вартості послуг користування майданчиком для платного паркування, тягне за собою адміністративну відповідальність.
Як встановлено судом, 27.03.2025 року інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням управління розвитку транспортної інфраструктури Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Молчановим Віталієм Вікторовичем (надалі - Інспектор) було виявлено порушення водієм транспортного засобу HYUNDAI I30, д/н НОМЕР_1 , вимог п. 26 Правил паркування транспортних засобів (надалі - Правила), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2009 року № 1342, а саме: не відповідає вимогам дорожньої розмітки або дорожніх знаків, у тому числі несплата вартості послуг користування майданчиком за адресою: м. Одеса, Ланжеронівська, 17. 
У зв`язку з цим, Інспектором винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ОДП 4728283 у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 грн., відповідно до вимог ч. 1 ст. 152-1 КУпАП. 
Відповідно до ч.1 ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційнотелекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. 
Керуючись вище зазначеними нормами чинного законодавства України Інспектором було встановлено за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, що за номерним знаком НОМЕР_1 зареєстровано транспортний засіб HYUNDAI I30, власник – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса власника – АДРЕСА_1 та за отриманими даними складено постанову про накладення адміністративного стягнення серія ОДП4728283 та прийнято рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП - Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу. 
Вимоги ст. 280 КУпАП дублюють норми ч. 1 ст. 268 КУпАП та передбачають, що особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279- 4 цього Кодексу. 
Відповідно до ч. 1 ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14- 2 цього Кодексу. 
Відповідно до ч. 5 ст. 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) згідно з приміткою до ст. 14-2 КУпАП режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/ відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. 
При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу. 
Згідно з ч. 1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено наступне: порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі несплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення. 
Приміткою статті 152-1 КУпАП вказано, що під несплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти несплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика). 
Як вбачається з матеріалів справи, під час перевірки інспектором з паркування факту оплати за користування місцем платного паркування транспортного засобу HYUNDAI I30, державний номер НОМЕР_1 , було встановлено її відсутність. Фіксація порушення здійснювалася шляхом фотофіксації: перше зображення зроблено о 11:17:28, останнє — о 11:31:10. 
Відповідно до вимог п. 26 Правил, користувач зобов`язаний поставити транспортний засіб на місце для паркування відповідно до дорожньої розмітки та дорожніх знаків, а також з дотриманням вимог цих Правил і Правил дорожнього руху, сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування, а також розмістити на час паркування на майданчиках для паркування, на яких не запроваджено автоматизовану систему, під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки. 
Згідно з ч. 1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено наступне: порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі несплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення. 
Приміткою статті 152-1 КУпАП вказано, що під несплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти несплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика). 
Відповідно до ст.279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Таким чином, зазначеною нормою встановлено спеціальний порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису). 
Статті 279-1-279-4 КУпАП не передбачають процесуальних прав та гарантій, визначених у ч.2 ст.254 та ч. 1 ст. 268 КУпАП, а ч. 3 ст. 279-1 КУпАП передбачає обов`язок посадової особи уповноваженого на розгляд справи винести постанову про накладення адміністративного стягнення безпосередньо на місці виявлення вчиненого правопорушення. 
Позивача притягнуто до відповідальності у відповідності до положень ст.14-2 КУпАП, як власника транспортного засобу, справа про адміністративне правопорушення розглянута у відсутності позивача, що відповідає правилам розгляду справи щодо правопорушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), визначеному ст. 279-1 КУпАП. 
Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. 
Відповідно до ч.1 ст. 291 КУпАП Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу. 
Згідно з вимогами чинного законодавства, постанова про накладення адміністративного стягнення, яка не була виконана шляхом добровільної сплати 50% розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, надсилається відповідальній особі рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації, зазначену у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. 
Департаментом транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради копію постанови про адміністративне стягнення за трек-номером 0505286232579 (Укрпошта) від 11.04.2025 року було направлено на адресу, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів: м. Одеса, вул. А. Філатова, 13 Б кв. 45. Згідно з інформацією від Укрпошти, поштове відправлення було повернуто відправнику 28.04.2025 року у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання.
Відтак, матеріалами справи підтверджується, що копію постанови про адміністративне правопорушення Департаментом транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради направлено рекомендованим листом за адресою реєстрації позивача, яка міститься у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів. Поштове відправлення повернулося відправнику у зв`язку із закінченням строку зберігання.
Відповідно до положень ст.279-1 – ст.279-4 КУпАП справи про порушення правил паркування, зафіксовані в режимі фотозйомки, розглядаються у спеціальному порядку без обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. При цьому законодавством передбачено направлення копії постанови рекомендованим поштовим відправленням за адресою, визначеною відповідними державними реєстрами.
Сам по собі факт повернення рекомендованого листа із відміткою «у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання», за наявності доказів його належного направлення на офіційну адресу місця проживання позивача, свідчить про виконання відповідачем обов`язку щодо належного оповіщення, а не про протиправність його дій.
Відтак, після належного оформлення та направлення постанови за зареєстрованою адресою обов`язок відповідача вважається виконаним, а ризик не отримання або невчасного отримання поштової кореспонденції несе сам позивач.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що Департаментом транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради було порушено встановлений законом порядок направлення постанови або використано недостовірну адресу.
За наведених обставин колегія суддів не приймає доводи апелянта, щодо протиправної бездіяльності Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради у частині невручення постанови про адміністративне правопорушення.
Щодо позовних вимог до приватного виконавця суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно та своєчасно вчиняти виконавчі дії.
За приписами ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача.
Постанова про адміністративне стягнення серії ОДП №4728283 на момент пред`явлення до примусового виконання була чинною, не скасованою та відповідала вимогам виконавчого документа. На підставі зазначеної постанови приватним виконавцем 12.05.2025 року відкрито виконавче провадження №78059211.
Матеріали справи не містять доказів визнання незаконною або скасування постанови про адміністративне правопорушення у встановленому законом порядку. Відтак у приватного виконавця були відсутні правові підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження чи невчинення виконавчих дій.
Суд також враховує, що арешт коштів боржника, звернення стягнення на грошові кошти та розшук майна боржника є заходами примусового виконання рішення, прямо передбаченими Законом України «Про виконавче провадження». Такі заходи були застосовані приватним виконавцем у межах відкритого виконавчого провадження у зв`язку з невиконанням боржником вимог виконавчого документа у добровільному порядку.
У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає про неналежне повідомлення про відкриття виконавчого провадження та заявляє клопотання про витребування доказів, що підтверджують направлення постанови про відкриття виконавчого провадження. З цього приводу колегія суддів зазначає таке. 
Відповідно до матеріалів справи, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Лукасевич Катериною Володимирівною у суді першої інстанції були надані пояснення (а.с.190) до вказаних пояснень було додано копію постанови про відкриття провадження від 12.05.2025 року ВП 3 78059211 (а.с.198), список рекомендованих листів (а.с.199 зв. сторона та 200) яким зазначено, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження за трек-номером 0601145521290 (Укрпошта) було направлено на адресу, яка зазначена у постанові про накладення штрафу: АДРЕСА_1 . Згідно з інформацією від Укрпошти, поштове відправлення було повернуто відправнику 30.05.2025 року у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання (а.с.208).
Отже, суд апеляційної інстанції зазначає про наявність в матеріалах справи доказів, що підтверджують направлення постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому доводи апелянта в цій частині та клопотання про витребування доказів задоволенню не підлягають.
Крім того, судом встановлено, що 12.08.2025 року виконавче провадження було закінчено у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення, розшук майна припинено, а арешти знято.
Оцінюючи вимогу позивача про повернення стягнутих коштів у розмірі 1751 грн, суд виходить з того, що зазначені кошти були стягнуті у межах чинного виконавчого провадження на підставі виконавчого документа, який не був визнаний незаконним або скасованим. За таких обставин підстави для повернення стягнутих коштів відсутні.
Щодо доводів апелянта про неналежне повідомлення про винесення постанов та посилання на іншу адресу зазначену у паспорті, суд зазначає, що, як встановлено матеріалами справи, копію постанови було направлено Департаментом транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради рекомендованим листом за адресою, яка містилась у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів.
При цьому саме власник транспортного засобу несе обов`язок щодо актуальності відомостей, внесених до відповідних державних реєстрів. Доказів того, що на момент направлення постанови у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів містились інші відомості про місце реєстрації позивача, матеріали справи не містять.
Посилання позивача на правові висновки Верховного Суду щодо необхідності належного повідомлення особи не спростовують встановлених судом обставин належного направлення постанови Департаментом транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради відповідно до вимог КУпАП. Сам факт повернення поштового відправлення у зв`язку із закінченням строку зберігання не свідчить про протиправність дій суб`єкта владних повноважень.
Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2026 року по справі № 420/26613/25, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
Судді	  	А.Г. Федусик   О.І. Шляхтицький