Справа № 632/889/26
провадження № 1-кп/632/151/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року місто Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого – ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Краснопавлівка Лозівського району Харківської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення майна ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, строк дії якого був неодноразово продовжений, зокрема до 03 лютого 2026 року, згідно із Указом Президента України № 793/2025 від 20 жовтня 2025 року, затвердженого Законом № 4643-ІХ від 21 жовтня 2025 року, за наступних обставин.
Так, в один із днів січня 2026 року ОСОБА_4 перебував на території ФО-П « ОСОБА_5 », за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час він працював підсобним робочим, та йому було достовірно відомо про місце зберігання ключів від замків складських приміщень, розташованих на зазначеній території. В ході виконання робіт у складському приміщенні обвинувачений побачив автомобільні колеса у зборі, а саме легкосплавні диски з гумою.
В один із днів наприкінці січня 2026 року у ОСОБА_4 , який перебував на території ФО-П « ОСОБА_5 » за вказаною вище адресою, де він виконував підсобну роботу, виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна – автомобільних коліс, які він побачив раніше. 
Реалізуючи свій кримінальний протиправний намір, діючи із корисливих мотивів, ОСОБА_4 , маючи ключі від складського приміщення, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, в умовах воєнного стану, таємно викрав колісні диски марки 5.5Jx14 ЕТ45, А4, NO.5 DНА, R14, у кількості 4 штук, вартістю 6366 гривень 68 коп. з гумою на них, яка не підлягає оцінці, що належали ОСОБА_5 та зберігалися у складському приміщенні за адресою: Харківська область, Лозівський район, село Шульське, вулиця Паркова, 50. 
Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене майно на свою користь.
Своїми кримінальними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 6366 гривень 68 коп.

ОСОБА_4 свою вину у висунутому йому обвинуваченні - вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, визнав повністю.
Про обставини скоєного дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеному в описовій частині вироку.
При цьому ОСОБА_4 підтвердив, що в один із днів наприкінці січня 2026 року, точної дати не пам`ятає, він, вважаючи, що ОСОБА_5 заборгував йому оплату за виконану роботу, перебуваючи на території, де потерпілий як фізична особа – підприємець здійснює свою діяльність, за адресою: АДРЕСА_2 , таємно викрав майно, що належало ОСОБА_5 , зокрема колісні диски у кількості 4-х штук, які зберігалися у складському приміщенні. Після цього він з місця вчинення кримінального правопорушення зник. 
Водночас, обвинувачений показав, що він мав намір повернути викрадене майно потерпілому після того як останній розрахується із ним за виконану роботу, однак цього не зробив. Викрадені колісні диски продав разом із автомобілем. 

Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють їх зміст, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують останнього.

Таким чином, суд доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у повному обсязі висунутого обвинувачення і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Дослідивши дані про особу ОСОБА_4 суд встановив, що він за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, не судимий. 

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченого. 

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує, що згідно із ст. 12 КК України він вчинив тяжкий злочин, сукупність всіх обставин, які характеризують кримінальне протиправне діяння, обставину, яка пом`якшує покарання, дані досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, згідно із якою ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як середні, те, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. 

З урахуванням викладеного, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретних обставин справи і даних, які характеризують обвинуваченого, суд хоча і призначає ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, однак доходить висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства і вважає за необхідне, відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 4011 гривень 30 коп., відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з ОСОБА_4 на користь держави.

Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 припинив свою дію.

Керуючись ст. 368, 369, 370, 374 КПК України, 

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Процесуальні витрати, в сумі 4011 гривень 30 коп., стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази: автомобільні диски з шинами у кількості чотирьох штук, відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України - повернути власнику (законному володільцю). 

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його законний представник та захисник в частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Харківського апеляційного суду через Златопільський міськрайонний суд Харківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя:	  	ОСОБА_1