Справа № 209/3367/26
Провадження № 2/209/2440/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2026 року м. Кам`янське
Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі: 
головуючого судді Решетник Т.О., 
за участю секретаря судового засідання - Кіфарець А.Ю., 
представника позивача - адвоката Таліпової А.Г.,
представника відповідача - не з`явились,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, виконавчого комітету Кам`янської міської ради про зобов`язання вчинити дії щодо приватизації квартири, 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заявлених позовних вимог.
Позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом до Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, виконавчого комітету Кам`янської міської ради в якому просять: визнати дії Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, щодо відмови в проведенні приватизації квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю ордеру на вселення неправомірними та зобов`язати виконавчий комітет Кам`янської міської ради вчитнити дії, щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 за відсутності ордеру. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає наступне.
13.02.1978 року батько позивача, ОСОБА_3 , на підставі ордеру №1039 від 05.12.1977 року вселився до квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією особового рахунку № НОМЕР_1 . 
ІНФОРМАЦІЯ_1 до вказаної квартири також вселилась його донька ОСОБА_1 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 її син ОСОБА_2 , які проживають у зазначеній квартирі по теперішній час, що також підтверджується копією особового рахунку № НОМЕР_1 та довідкою про склад сім`ї. 
Рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної ради Дніпропетровської області № 264 від 16.07.2008 року внесено зміни до договору найму житлового приміщення та визначено ОСОБА_1 наймачем вказаної вище квартири. 
З метою приватизації житлової площі, а саме квартири АДРЕСА_1 Позивачі через Комунальне підприємство “Ордер” звернулись до виконавчого комітету Кам`янської міської ради, як до органу приватизації з заявою про оформлення передачі вказаної квартири у приватну власність. 
Однак, 30.12.2025 року за №05-11/1633 ОСОБА_1 отримала відповідь від департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, в якій було зазначено про відмову у передачі квартири у власність з підстав відсутності у поданих документах копії ордера на житлове приміщення. 
Тобто, єдиною підставою для відмови у передачі квартири у власність Позивача є відсутність ордеру про вселення на вказану квартиру. 
Також звертає увагу суду, що відповідно до чинного законодавства, під час зміни договору найму житлового приміщення не передбачено видача Ордеру на житлове приміщення, а тому надати копію вказаного документу до органу приватизації не вбачається за можливе. 
Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи.
Ухвалою суду від 28.05.2026 року було відкрито провадження у загальному позовному провадженні та справу прийнято до розгляду. 
Ухвалою суду від 12.08.2026 року було закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 07.09.2026 рік.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Представник відповідача 12.06.2026 року надала до суду заяву в якій просить розглянути справу без участі представника відповідача у відповідності до норм діючого законодавства.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що батько позивача, ОСОБА_3 , 13.02.1978 року на підставі ордеру №1039 від 05.12.1977 року вселився до квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією особового рахунку № НОМЕР_1 . 
Також встановлено, що до вказаної квартири ІНФОРМАЦІЯ_1 також вселилась ОСОБА_1 , а 20.08.1998 року її син ОСОБА_2 , які проживають у зазначеній квартирі по теперішній час, що також підтверджується копією особового рахунку № НОМЕР_1 та довідкою про склад сім`ї. 
В подальшому рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної ради Дніпропетровської області № 264 від 16.07.2008 року внесено зміни до договору найму житлового приміщення та визначено ОСОБА_1 наймачем вказаної вище квартири. 
З метою приватизації житлової площі Позивачі через Комунальне підприємство “Ордер” звернулись до виконавчого комітету Кам`янської міської ради, як до органу приватизації з заявою про оформлення передачі вказаної квартири у приватну власність. 
Однак, 30.12.2025 року ОСОБА_1 отримала лист за №05-11/1633 від департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, в якому було зазначено про відмову у передачі квартири у власність з підстав відсутності у поданих документах копії ордера на житлове приміщення. 
Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. 
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення право пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Згідно зі статтями 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Відповідно до положень ч. 1-4 ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних
У ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до ст. 345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.
Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.
У ч.3 ст.9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.
Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України від 19 червня 1992 року N2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду».
Згідно із ч.11 ст.8 цього Закону, спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.
Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.
Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.
Згідно зі ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.
Відповідно до п.5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передбачено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз.
Відповідно до ч.5 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкту комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Відповідно до положень ч.1 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.
Відповідно до п.3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.
Згідно з п.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п.2 ст.2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків- пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.
Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на квартиру позивача не розповсюджується.
Згідно із ч.4 ст.9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Виходячи з аналізу змісту Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у поєднанні з нормами ст.ст.1, 6, 9, 61 ЖК України, ст.29 ЦК, місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст.64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності, а отже і право на приватизацію разом з іншими членами сім`ї.
Аналогічну норму місить п.4 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року N396.
Умовою для проведення приватизації житла є обов`язкове постійне проживання осіб у житлі, яке підлягає приватизації.
При цьому, п.18, 19 цього Положення визначено порядок підтвердження факту постійного проживання особи в жилому приміщенні - у довідці про склад сім`ї, що подається особою в числі інших документів до органу приватизації, зазначаються члени сім`ї наймача, які водночас і прописані, і мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло.
Відповідно до п.10 ч.1 ст.15 Житлового кодексу України, до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів віднесено видача ордерів на жилі приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.
За змістом ст.58 ЖК України, ордер є єдиною підставою для вселення у жиле приміщення.
Відповідно до п. 69, 70, 72 розділу IV Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 грудня 1984 року №470, ордер на жиле приміщення видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів та є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, дійсний протягом 30 днів.
Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера.
При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 і 5 ст.2 цього Закону.
Відповідно до п. 17 Положення №396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.
Судом встановлено, що позивачі вселилися у квартиру на законних підставах, незаконність їх проживання ніким не спростована та не заперечувалась, а відсутність ордеру позбавляє їх можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири та враховуючи, що у них є всі необхідні документи для проведення приватизації вищезазначеного житлового приміщення, крім ордеру, який надати немає можливості по незалежним від неї обставинам. 
Відповідно до ст. 59 ЖК України, ордер на спірну квартиру не був визнаний в судовому порядку недійсним, відповідач не спростував факту, що ордер дійсно видавався, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивачів щодо зобов`язання вчинити дії щодо приватизації квартири є доведеними, законними, обґрунтованими, а відтак підлягає задоволенню. 
Суд враховує правові позиції Верховного Суду, висловлені в постанові від 08 червня 2022 року у справі №202/3820/19 (провадження №61-836св21). Верховний Суд вважав обґрунтованими вимоги про зобов`язання державного департаменту житлового господарства міської ради як органу приватизації державного житлового фонду провести приватизацію квартири. Тобто, був обраний спосіб захисту - зобов`язати провести приватизацію квартири.
Тобто, судова практика передбачає такі способи захисту, які зводяться до визнання безпідставною відмови органу приватизації і зобов`язання органу приватизації здійснити приватизацію житла.
За таких обставин, з урахуванням вищезазначених норм права щодо можливості суду обрати спосіб захисту, який не суперечить закону відповідно до ч.2 ст 5 ЦПК України, з метою ефективного захисту прав позивачів, враховуючи способи захисту цивільних прав, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спосіб визнати дії Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради щодо відмови в проведенні приватизації квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю ордеру на вселення неправомірними та зобов`язати Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради вчинити дії щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 за відсутності ордеру.
Виходячи з положень законодавства, а саме, п. 18 Положення №396, з урахуванням змісту п. 69 постанови № 470, сама по собі наявність чи відсутність ордера на житлове приміщення в пакеті документів, які подаються громадянином для приватизації житла, не може бути єдиною і остаточною причиною відмови у визнанні права громадянина на приватизацію на тій підставі, що відповідно до п. 68 постанови № 470 ордер дійсний лише протягом 30 днів з дня його видачі.
Таким чином, дії відповідача Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради порушують конституційне право позивача на приватизацію житла у встановленому законом порядку, а тому суд вважає, що Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради незаконно відмовив позивачам в приватизації житла, чим порушив їх право на житло, яке підлягає судовому захисту.
При цьому, позовна вимога, яка пред`явлена до Виконавчого комітету Кам`янської міської ради, задоволенню не підлягають, оскільки під час розгляду справи стороною позивача не було доведено факту порушення прав або законних інтересів позивача відповідачем Виконавчим комітетом Кам`янської міської ради, та, відповідно, не доведено, що відповідач Виконавчий комітет Кам`янської міської ради вчиняв відносно позивача протиправну поведінку.
Підсумовуючи наведене, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.
Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем не заявлено вимогу про стягнення судового збору з відповідача, суд вважає можливим залишити судові витрати за позивачем.
На підставі ст. 6, 8, 19, 47, 55 Конституції України, ст. 15, 16, 345 Цивільного кодексу України, ст. 9, 15, 58, 65-1 Житлового кодексу України, ст. 1, 2, 3, 5, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п. 17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 року № 396, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 року за № 109/17404, та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 82, 133, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, - 

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) до Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно (ЄДРПОУ 20268696, місцезнаходження: 51900, м.Кам`янське, просп.Василя Стуса, буд.10/12), Виконавчого комітету Кам`янської міської ради (ЄДРПОУ 04052072, місцезнаходження: 51935, м.Кам`янське, майдан П.Калнишевського, буд.2) про визнання неправомірними дії щодо відмови в приватизації квартири та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково. 
Визнати дії Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради щодо відмови в проведенні приватизації квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю ордеру на вселення неправомірними. 
Зобов`язати Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради вчинити дії щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 за відсутності ордеру.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя        Т.О. Решетник