ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1280/26  Номер провадження 22-ц/814/2362/26 | Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2026 року | м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючий суддя: Триголов В.М.
Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.
Секретар:Горбун К.О.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Хлистун Ірини Миколаївни на ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 09 березня 2026 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -
В С Т А Н О В И В :
У лютому 2026 року ОСОБА_1 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка з жінкою без реєстрації шлюбу, а саме встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу чоловіка з жінкою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період з 2003 р. по 27.01.2026 р.
Ухвалою Київського районного суду міста Полтави від 09 березня 2026 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка з жінкою без реєстрації шлюбу у зв`язку з наявністю спору про право.
Роз`яснено заявнику право звернення до суду з позовом на загальних підставах.
Непогодившись із вказаною ухвалою її в апеляційному порядку оскаржив заявник ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим, що суд дійшов хибного висновку про наявність спору про право у зв`язку із чим відмовив у відкритті провадження.
Апелянт вказує, що заінтересована особа ОСОБА_2 згідно зі статтею 16-1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII відноситься до кола осіб, що має право на призначення допомоги та виплат.
Разом з тим, відсутні заперечення з боку заінтересованої особи проти факту проживання ОСОБА_3 однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу із ОСОБА_1 та проти права ОСОБА_1 на відповідні виплати, отже спору про право між заявницею та заінтересованою особою також не існує. З огляду на вищевикладене, спір про право, про який йдеться в Ухвалі Київського районного суду м. Полтави, відсутній згідно із обставинами по справі №552/1280/26 та висновками Постанов ВП ВС. А відтак, відсутні підстави для відмови у відкритті провадження у справі в окремому провадженні.
Зважаючи на викладене скаржник просить скасувати ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 09 березня 2026 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції .
Відмовляючи у відкритті провадження , суд першої інстанції виходив з того, що встановлення факту, про який просить заявник, пов`язане з наступним вирішенням спору про право, а тому під час відкриття провадження у справі виявлений спір про право, який не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 5 частини 2 ст. 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
За змістом ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Згідно із ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення:
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Такий правовий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, від 08 листопада 2019 року у справі № 161/853/19, від 27 березня 2019 року у справі № 569/7589/17.
Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).
Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний.
Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.
У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим конкретною статтею про зміст заяви.
Згідно з ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.
В обґрунтування вимоги про встановлення юридичного факта заявник вказує, що їй необхідно встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу чоловіка та жінки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , для отримання нею соціальних пільг, гарантій та компенсацій, наданих ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку зі смертю її чоловіка, що не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Заявник звернулася в суд виключно з метою увійти в коло осіб, що мають право претендувати на одноразову грошову допомогу, не ставлячи питання про розмір виплати такої допомоги.
Таким чином, висновок місцевого суду про наявність спору про право (судом не зазначено, який саме спір, про яке право і між ким) є помилковим, тому ухвала судді суду першої інстанції підлягає скасуванню, а матеріали заяви - поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 384 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Хлистун Ірини Миколаївни - задовольнити.
Ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 09 березня 2026 року - скасувати .
Справу № 552/1280/26 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу повернути до того ж суду для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов