| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/37597/25 Суддя (судді) першої інстанції: Скрипка І.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Попової О.Г., суддів: Говоруна О.В., Чуприни О.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 04.02.2026 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці та Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
Адвокат Васюк Микола Миколайович в інтересах ОСОБА_1 звернувся в Київський окружний адміністративний суд із адміністративним позовом до ОСОБА_2 до Державної служби України з питань праці та Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, а якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Державної служби України з питань праці (код ЄДРПОУ: 39472148) та Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (код ЄДРПОУ: 44681053), яка полягає у ненаправлені директору фінської фірми «ARE-Оу», яка знаходиться на території Фінляндської республіки припису від 27.04.2015 № 04/11/7 для повторного розслідування нещасного випадку;
- зобов`язати Державну службу України з питань праці (код ЄДРПОУ: 39472148) та Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці (код ЄДРПОУ: 44681053) направити директору фінської фірми «ARE-Оу», яка знаходиться на території Фінляндської республіки припису від 27.04.2015 № 04/11/7 для повторного розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для надання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів.
02 вересня 2025 року позивачем на виконання ухвали суду першої інстанції від 22 серпня 2025 року надано заяву про усунення недоліків 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.02.2026 позовну заяву ОСОБА_1 - повернуто позивачеві без розгляду.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вище вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального права. Представник позивача, вказує, що позивачем на протязі тривалого часу вживались усі можливі дії для відновлення порушеного права останнього, однак за відсутності належної правової допомоги останній не міг реалізувати своє право на судовий захист у встановлені процесуальним законом строки. Крім того просив звернути особливу увагу суду на тому, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, що значно ускладнює фізичні можливості ОСОБА_1 .
Державної служби України з питань праці у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що наявність численних звернень позивача до державних органів свідчить про те, що він був обізнаний про спірні правовідносини ще у 2015 році, а тому звернення до суду лише у 2025 році свідчить про значний та безпідставний пропуск встановленого законом строку звернення до суду. На думку представника відповідача суд першої інстанції правомірно встановив, що Позивач звернувся до суду з позовом через значний проміжок часу після виникнення спірних правовідносин, а саме майже через десять років, що свідчить про пропуск встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.
Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці надало відзив на апеляційну скаргу позивача ідентичного змісту відзиву Державної служби України з питань праці. 
Відповідно до частини першої статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Згідно пункту 3 частини першої статті 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Частиною другою статті 122 КАС України регламентовано, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Так, суд апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції, що як позовна заява так і додані до неї додатки свідчать про те, що про не направлення припису від 27.04.2015 № 04/11/7 позивачу було відомо ще з 21.10.2016, а позивач звернувся до суду із цим позовом 22.07.2025, тобто із дуже значним пропуском шестимісячного строку звернення до суду.
Інших поважних причин пропуску названого строку, окрім зазначеного як позовна заява так і заява про усунення недоліків позовної заяви не містять.
Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).
В постанові від 04.11.2025 у справі № 420/19263/24, Верховний Суд зазначив, що початок перебігу строку звернення до суду пов`язується не з моментом, коли особа остаточно переконалася у порушенні свого права, а з моментом, коли вона дізналася або повинна була дізнатися про можливе порушення такого права.
Встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Отже право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
З огляду на викладене, враховуючи, що спірні правовідносини мали місце у 2015 році, а до суду позивач звернувся у липні 2025 року, суд доходить висновку про пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду із цим позовом, а повідомлені у заяві підстави, суд першої інстанції обґрунтовано визнав неповажними.
Крім того, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на стан здоров`я, наявність інвалідності та відсутність юридичної освіти не можуть визнаватися безумовними підставами для поновлення строку звернення до суду з таким значним строком. Сам по собі факт наявності інвалідності не свідчить про об`єктивну неможливість реалізації права на звернення до суду, оскільки законодавством України передбачено різні механізми правового захисту, у тому числі можливість отримання безоплатної правової допомоги. 
Наведені позивачем обставини, як правильно підмічено представниками відповідачів у відзивах на апеляційну скаргу лише свідчать про пасивну поведінку щодо захисту права яке позивач вважає порушеним, а не про наявність об`єктивних перешкод для звернення до суду у встановлений процесуальним законом строк.
Відповідно до пунктів 1 та 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, а також у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки, ухвала Київського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року постановлена з додержанням норм права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги позивача висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 229, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 04.02.2026 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці та Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених статтями 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.Г. Попова

Судді: О.В. Говорун 

О.В. Чуприна