П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/5173/26	

Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.05.2026 у справі № 420/5173/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, –

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21.01.2026 про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 24.06.2021 року (з дня призначення) відповідно до довідки Одеського апеляційного суду, виходячи зі стажу 36 років, з урахуванням роботи на посаді стажера народного судді Суворовського районного народного суду м. Одеси – 1 рік 4 місяці та 7 днів; періоду строкової служби – 2 роки 1 місяць та 20 днів; періоду половини строку навчання у Харківському юридичному інституті за спеціальністю “Правознавство” – 1 рік 10 місяців та 29 днів; періоду роботи на посаді секретаря судової палати з розгляду кримінальних справ – 9 місяців 29 днів, а саме: у розмірі 82 відсотків від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 зазначив, що він 14.05.2021 звернувся до Вищої ради правосуддя з заявою про звільнення з посади судді Одеського апеляційного суду у відставку. Рішенням Вищої ради правосуддя від 27.05.2021 №1162/0/15-21 позивача звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду. Рішенням Малиновського об`єднаного управління ПФУ в м. Одесі № 155350009093 від 24.06.2021 Позивачу призначено довічне грошове утримання судді у відставці із розрахунку 72% від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, з урахуванням стажу роботи на посаді судді, що дає йому право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці у загальному розмірі 174991,50 грн.
Згідно змісту вказаного рішення, стаж роботи на посаді судді складає 31 рік 6 місяців 6 днів, у процентному розрахунку в розмірі 72 відсотків від заробітної плати працюючого па відповідній посаді судді. При цьому, управлінням ПФУ не було враховано до стажу під час призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоди, зокрема: - роботи на посаді стажера народного судді Суворовського районного народного суду м. Одеси – 1 рік 4 місяці та 7 днів; - періоду строкової служби – 2 роки 1 місяць та 20 днів; - періоду половини строку навчання у Харківському юридичному інституті за спеціальністю “Правознавство” – 1 рік 10 місяців та 29 днів; - періоду роботи на посаді секретаря судової палати з розгляду кримінальних справ – 9 місяців 29 днів. Враховуючи зазначене, розмір довічного грошового утримання судді у відставці підлягає перерахунку – із розрахунку стажу 36 років 11 місяців 3 днів.
З даного приводу позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. За результатом розгляду заяви, ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області позивачу відмовлено у перерахунку, про що надіслано відповідне рішення від 21.01.2026.
16.03.2026 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити та вказує, що відсутні підстави до страхового стажу врахувати спірні періоди роботи.
19.03.2026 до суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив у якій позивач на позовних вимогах наполягає.
30.04.2026 суд ухвалив позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без руху; встановити позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали. Зазначив, що недоліки позовної заяви повинні бути усунені шляхом надання до суду заяви/клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з заявленими вимогами у період з 24.06.2021 по 24.08.2025 та доказами, з зазначенням обставин, які перешкоджали своєчасному зверненню до суду.
08.05.2026 суд ухвалив адміністративний позов в частині позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 24.06.2021 по 24.08.2025 відповідно до довідки Одеського апеляційного суду, виходячи зі стажу 36 років, з урахуванням роботи на посаді стажера народного судді Суворовського районного народного суду м. Одеси – 1 рік 4 місяці та 7 днів; періоду строкової служби – 2 роки 1 місяць та 20 днів; періоду половини строку навчання у Харківському юридичному інституті за спеціальністю “Правознавство” – 1 рік 10 місяців та 29 днів; періоду роботи на посаді секретаря судової палати з розгляду кримінальних справ – 9 місяців 29 днів, а саме: у розмірі 82 відсотків від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум – залишити без розгляду. В решті частині позовних вимог розгляд справи №420/5173/26 продовжити.

Короткий зміст рішення та мотиви суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 08.05.2026 у справі № 420/5173/26 адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив частково.
Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо врахування при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 період роботи на посаді стажера народного судді Суворовського районного народного суду м. Одеси – 1 рік 4 місяці та 7 днів; періоду строкової служби – 2 роки 1 місяць та 20 днів; періоду половини строку навчання у Харківському юридичному інституті за спеціальністю “Правознавство” – 1 рік 10 місяців та 29 днів; періоду роботи на посаді секретаря судової палати з розгляду кримінальних справ – 9 місяців 29 днів та здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , з урахуванням зазначеного стажу роботи.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці період роботи на посаді стажера народного судді Суворовського районного народного суду м. Одеси – 1 рік 4 місяці та 7 днів; періоду строкової служби – 2 роки 1 місяць та 20 днів; періоду половини строку навчання у Харківському юридичному інституті за спеціальністю “Правознавство” – 1 рік 10 місяців та 29 днів; періоду роботи на посаді секретаря судової палати з розгляду кримінальних справ – 9 місяців 29 днів.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 25.08.2025, з урахуванням стажу роботи на посаді стажера народного судді Суворовського районного народного суду м. Одеси – 1 рік 4 місяці та 7 днів; періоду строкової служби – 2 роки 1 місяць та 20 днів; періоду половини строку навчання у Харківському юридичному інституті за спеціальністю “Правознавство” – 1 рік 10 місяців та 29 днів; періоду роботи на посаді секретаря судової палати з розгляду кримінальних справ – 9 місяців 29 днів та з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовив.
Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1064,96 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що положення ст. 137 та абз. 4 п. 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України “Про судоустрій і статус суддів” передбачають, що з моменту набрання чинності Законом України “Про внесення змін до Закону України “Про судоустрій і статус суддів” у зв`язку з прийняттям Закону України “Про Вищий антикорупційний суд”, яким внесені зміни до ст. 137 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Суд акцентував увагу на те, що саме такий правовий висновок викладено в рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 9901/805/18.
За таких підстав, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову. 
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не врахував, що при призначенні та перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислення розміру такого утримання здійснюється відповідно до норм законодавства, чинних на момент проведення відповідного перерахунку, з урахуванням фактичного стажу роботи на посаді судді.
- суд першої інстанції залишив поза увагою те, що згідно з ч. 2 ст. 73 Закону № 1058-ІV забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом, відтак стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління на користь позивача судові витрати за сплату судового збору суперечить нормам чинного законодавства;
- інші доводи відтворюють зміст відзиву на позовну заяву.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення. Вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відстрочку та отримання щомісячного довічного грошового забезпечення судді у відставці ОСОБА_1 (а.с.11), загальна тривалість стажу становить 36 років 11 місяців та 03 дні, у т.ч.:
-строкова служба в лавах Радянської Армії, з 22.04.1980 по 10.06.1982, 02 роки 01 місяць 20 днів;
-Харківський юридичний інститут (половина строку навчання), з 01.09.1984 по 29.06.1988, 01 рік 10 місяців 29 днів;
-стажер народного судді Суворовського районного народного суду м.Одеси, з 01.08.1988 по 06.12.1989, 01 рік 04 місяці 07 днів;
-народний суддя Суворовського районного народного суду м.Одеси, з 07.12.1989 по 25.08.1993, 03 роки 08 місяців 19 днів;
-суддя Одеського обласного суду/у тому числі апеляційного суду Одеської області, з 25.08.1993 по 30.11.2015, 22 роки 03 місяці 06 днів;
-секретар судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області, 01.12.2015 по 26.09.2016, 09 місяців 29 днів;
-заступник голови апеляційного суду Одеської області, з 30.09.2016 по 28.12.2018, 01 рік 10 місяців 30 днів;
-суддя/заступник голови Одеського апеляційного суду, з 28.12.2018 по 11.06.2021, 02 роки 05 місяців 15 днів.
Вказані періоди служби, навчання та роботи підтверджується й записами, що містяться в трудовій книжці НОМЕР_1 (а.с.13-17), військовому квитку НОМЕР_2 (а.с.18-24), дипломі НОМЕР_3 (а.с.24-25).
Рішенням Вищої ради правосуддя від 27.05.2021 №1162/0/15-21 “Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку” (а.с.12-13), позивача звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку, зазначивши, що ОСОБА_1 має достатній для звільнення у відставку стаж роботи.
Рішенням Малиновського об`єднаного управління ПФУ в м. Одесі № 155350009093 від 24.06.2021 (а.с.11) позивачу призначено довічне грошове утримання судді у відставці із розрахунку 72% від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, з урахуванням стажу роботи на посаді судді, що дає йому право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці у загальному розмірі 174991,50 грн. 
Згідно змісту вказаного рішення, стаж роботи на посаді судді складає 31 рік 6 місяців 6 днів, у процентному розрахунку в розмірі 72 відсотків від заробітної плати працюючого па відповідній посаді судді. При цьому, управлінням ПФУ не було враховано до стажу під час призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоди, зокрема: - роботи на посаді стажера народного судді Суворовського районного народного суду м. Одеси – 1 рік 4 місяці та 7 днів;- періоду строкової служби – 2 роки 1 місяць та 20 днів;- періоду половини строку навчання у Харківському юридичному інституті за спеціальністю “Правознавство” – 1 рік 10 місяців та 29 днів;- періоду роботи на посаді секретаря судової палати з розгляду кримінальних справ 9 місяців 29 днів.
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.26-29).
За результатом розгляду заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області позивачу відмовлено у перерахунку, про що надіслано лист від 21.01.2026 (а.с.30).
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно із ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Статус судді у відставці регулюється нормами Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402).
Щомісячне довічне грошове утримання, як зазначено у ч. 3 ст. 142 Закону № 1402, виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Таким чином, для того аби визначити розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці необхідним є з`ясування його стажу роботи.
Згідно із ст. 137 Закону № 1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:
судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;
члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Абзацом 4 п. 34 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402 встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.
Таким чином, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.
До набрання чинності Законом № 1402 дані правовідносини регулювались Законом України Про статус суддів від 15.12.1992 № 2862-ХІІ “Про статус суддів” (далі - Закон № 2862).
Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону № 2862 кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.
Згідно із абзацом 2 ч. 4 ст. 43 Закону № 2862 до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Згідно із ст. 1 Указу Президента України Про додаткові заходи щодо соціального заходу суддів від 10.07.1995 № 584/95 (далі - Указ Президента України № 584/95) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Відповідно до п. 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді від 03.09.2005 № 865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, на юридичних факультетах вищих навчальних закладах та календарний період проходження строкової військової служби.
Так, враховуючи зміст положень абз. 4 п. 34 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402, стаж роботи судді, призначеного на посаду до набрання чинності цим Законом, має визначатися відповідно до законодавства, що діяло на день його призначення.
Верховний Суд у постановах від 19.06.2018 у справі № 243/4458/17, від 13.11.2019 у справі № 521/2593/17, від 05.12.2019 у справі №592/2737/17, від 13.02.2020 у справі № 592/5433/17, від 24.03.2020 у справі № 559/512/17, від 29.04.2020 у справі № 426/12415/16-а та від 15.11.2021 у справі № 580/6051/20 дійшов висновку, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 № 2453, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби. Невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та періоду проходження строкової військової служби і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.
Системний аналіз зазначеної норми в її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу ХІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 1402-VIII дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом України “Про внесення змін до Закону України “Про судоустрій і статус суддів” у зв`язку з прийняттям Закону України “Про Вищий антикорупційний суд”, яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Саме такий правовий висновок викладено в рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 9901/805/18.
У цій постанові Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції Закону України від 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.
Матеріалами справи встановлено, що позивач був призначений (обраний) на посаду до набрання чинності Законом України “Про судоустрій і статус суддів”, а тому норми цього Закону, щодо порядку обчислення стажу роботи на посаді судді до позивача застосовуватись не можуть.
Отже, незарахування певних періодів до стажу роботи на посаді судді позивача у випадку спірних правовідносин свідчить про протиправність дій органу Пенсійного фонду в частині невиконання покладених на нього обов`язків щодо правомірного та обґрунтованого визначення стажу роботи на посаді судді, який впливає на розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Враховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів, до розрахунку стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача, необхідно зарахувати роботу на посаді стажера народного судді Суворовського районного народного суду м.Одеси, з 01.08.1988 по 06.12.1989, 01 рік 04 місяці 07 днів.
Стосовно зарахування до стажу роботи на посаді судді строкової служби в лавах Радянської Армії, з 22.04.1980 по 10.06.1982, 02 роки 01 місяць 20 днів та половину строку навчання у Харківському юридичному інституті, з 01.09.1984 по 29.06.1988, 01 рік 10 місяців 29 днів, апеляційний суд зазначає про таке.
Згідно з частиною четвертою статті 43 Закону України “Про статус суддів” зі змінами, внесеними Законом України від 24.02.1994 № 4015-XII “Про внесення змін і доповнень до Закону України “Про статус суддів”, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Відповідно до абзацу другого статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 “Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів” до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Після втрати чинності статті 1 вказаного Указу Президента України питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 № 545.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 № 545 пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 (865-2005-п) “Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів” доповнено абзацом такого змісту: До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Зазначена постанова Кабінету Міністрів України (№ 865-2005-п) втратила чинність 01.01.2012.
Тож, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України “Про судоустрій і статус суддів” від 07.07.2010 № 2453-VI, було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, періоду проходження строкової служби.
Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах: від 08.03.2018 у справі №308/6953/17, від 19.06.2018 у справі №243/4458/17, від 05.12.2019 у справі №592/2737/17, від 31.03.2021 у справі №235/7316/16-а, від 13.02.2020 у справі №592/5433/17, від 12.05.2020 у справі №303/1504/17-а, від 30.03.2023 у справі №280/2167/21.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Враховуючи наведене апеляційний суд підтримує висновок суду першої інстанції, що до стажу роботи позивача, що дає право на отримання довічного грошового утримання, як судді у відставці, має бути зараховано календарний період проходження строкової військової служби та половина строку навчання на денній формі у вищому навчальному закладі.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При цьому, колегія зауважує, що в апеляційній скарзі відповідач не наводить аргументів щодо неправильності рішення суду першої інстанції щодо висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду роботи на посаді секретаря судової палати з розгляду кримінальних справ – 9 місяців 29 днів, а відтак, в силу положень частини 1 статті 308 КАС України апеляційний суд не надає оцінку не оскарженій частині судового рішення.
Суд апеляційної інстанції критично ставиться до аргументів апелянта про необґрунтованість стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судових витрат з посиланням на ст. 73 Закону №1058-IV, оскільки процесуальні правовідносини з приводу розподілу судових витрат регулюються ст. 139 КАС України, яка, стосовно цих правовідносин, є спеціальної правової нормою і тому підлягає застосуванню.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких підстав, апеляційний суд зазначає, що відшкодування на користь позивача сплаченого судового збору у зв`язку із задоволенням позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань пенсійного органу, яке виступало відповідачем у справі є правомірним.
Відтак, апеляційний суд констатує, що означені аргументи апелянта не знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду.
Викладені в цій постанові мотиви та аргументи дають відповідь на всі суттєві доводи апеляційної скарги. 
Доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п. п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994. 
При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх ( див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.05.2026 у справі № 420/5173/26 – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	А.Г. Федусик   Г.В. Семенюк