Справа № 145/1449/25 
Провадження № 2/459/813/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2026 року Шептицький міський суд Львівської області
в складі: головуючого – судді   Новосада М.Д., 
з участю секретаря судових засідань Гук Т.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Шептицький за правилами спрощеного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2025 року представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до Тиврівського районного суду Вінницької області з позовом, у якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за Договором №TDB.2021.0804.28376 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobankвід 01.10.2021 розмірі 31 510,38 гривень, вирішити питання судових витрат. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.10.2021 року між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» (далі – АТ «МЕГБАНК», Банк) та ОСОБА_1 (далі – Клієнт, Боржник, Відповідач) було укладено Заяву-Договір № TDB.2021.0804.28376 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank (далі – Кредитний договір), який складається з публічної частини договору, яким є Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank з додатками, розміщений у місці інформування Клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua та в мережі інтернет www.todobank.com (далі – Договір), та індивідуальної частини, якою є вказана Заява - Договір. Всі вищевказані документи у сукупності складають договірну основу, яка закріплює домовленості Банка і Клієнта щодо регулювання правовідносин, які виникли між ними, і відповідно до приписів ст. 634 ЦК України є за своєю суттю договором приєднання, що укладений шляхом прийняття Клієнтом пропозиції Банку згідно ст. ст. 641, 644 ЦК України. Вказує, що Клієнт своїм підписом підтвердив, що з усіма умовами Договору (з урахуванням публічної частини Договору, яка розміщена на офіційному сайті Банку www.megabank.ua та/або в мережі інтернет www.todobank.com.ua, та/або у відділеннях Банку, Тарифів, тощо), ознайомлений і згодний (пп. 3 п. 11 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору). Зазначає, що Банк свої зобов`язання перед Клієнтом за Кредитним договором виконав у повному обсязі, встановивши Доступний ліміт кредитної лінії у межах Максимального ліміту кредитної лінії на Поточний рахунок Клієнта у гривні і надавши йому можливість користуватись кредитними коштами у межах Доступного ліміту кредитної лінії, визначеного Кредитним договором. Клієнт здійснював користування грошовими коштами Доступного ліміту кредитної лінії, що відображено у виписках з його рахунку. Однак, свої зобов`язання за Кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією Відповідач не виконав. Згідно виписок по рахунку Позичальника станом на 03.09.2024 року у Позичальника сформувалась заборгованість перед Банком, що складається з: заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена): 10 210,46 грн; заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена): 21 299,92 грн; загальна сума заборгованості: 31 510,38 грн.
03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» (Новий кредитор) був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Новий кредитор ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» набув право вимоги до Боржників за Основними договорами, серед яких і право вимоги до Відповідача – боржника за Кредитним договором № TDB.2021.0804.28376 від 01.10.2021.
27.12.2024 ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» (новий кредитор) договір №1/12 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТзОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за основними договорами, в тому числі і за Кредитним договором № TDB.2021.0804.28376 від 01.10.2021. Відтак, просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 19.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.
09.02.2026 надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача заперечив позовні вимоги, просить відмовити у задоволенні позову ТзОВ ФК “ЄВРОКРЕДИТ ” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 31 510,38 грн у зв`язку з безпідставністю, необгрунтованістю такого, а також у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Оскільки кредит в сумі 10 000 грн було надано 01.10.2021 року строком на 12 місяців, то, вважає, що перебіг строку позовної давності розпочинається з 02.10.2022 року. Позовна заява згідно даних системи “Електронний суд” сформована 08.10.2025 року, тобто з пропуском строку для звернення до суду який минув 02.10.2025 року. Крім того, до позову долучено довідку-розрахунок заборгованості, згідно якої сума основного боргу становить 10 210,46 грн, хоча згідно паспорта споживчого кредиту від 01.10.2021 року (додаток 9 до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank) сума/ліміт кредиту - 10 000 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками становить 21 299,92 грн. Однак, незрозуміло з чого складається дана сума відсотків, оскільки банком було встановлено по договору пільговий період 62 дня зі ставкою 0,0001%. Вважає даний розрахунок необгрунтованим та таким, що не може слугувати доказом, оскільки з нього неможливо переконатися в правильності нарахування та такий суперечить самому договору. Крім того, визначені сторонами у додатку 9 до договору відсотки за несвоєчасно виконане зобов`язання у розмірі 56% річних є несправедливими у розумінні положень статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та суперечать обмеженням, встановленим статтею 21 Закону України «Про споживче кредитування», порушує принципи розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлюють вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків, яка перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України (далі - НБУ) та становить більше ніж 15% простроченого платежу. Вимога про нарахування та сплату відсотків в сумі 21 299,92 грн за надання кредиту у розмірі 10 000 грн. є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині 3 статті 509, частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Також стверджує, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 11 200,00 грн. є неспівмірним, необґрунтовано завищеним та таким, що не відповідає критерію реальності та розумності, оскільки справа є справою незначної складності.
13.02.2026 подано відповідь на відзив, у якому представник позивача висловився про необгрунтованість та безпідставність доводів сторони відповідача. Щодо нарахування відсотків, вказав, що розмір заборгованості та відсотків Відповідача за Кредитним договором були розраховані у відповідності до умов Кредитного договору та згідно з нормами чинного законодавства, що підтверджують наявні в матеріалах справи виписки з рахунку Відповідача, які відображають інформацію про списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта. Наголосив на обов`язоку Відповідача, у межах спростування позовних вимог, надати первинні документи, зокрема, платіжні доручення, квитанції, виписки з банківських рахунків, які підтверджують факт погашення заборгованості. 
Щодо тверджень сторони відповідача про сплив строку позовної давності, звертає увагу, що строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжувалися на строк дії карантину, який було установлено з 12.03.2020 до 30.06.2023. Також перебіг позовної давності призупинявся на період дії воєнного стану, тобто з 24.02.2022 до 04.09.2025, а тому заява Відповідача про пропуск строку позовної давності є необґрунтованою.
Водночас, не погоджується із доводами сторони Відповідача на обґрунтування клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, оскільки представник Відповідача, заперечуючи проти заявлених Позивачем витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не довів неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, згідно з приписами чинного законодавства та висновками Верховного Суду, наведеними вище, недостатньо просто заявити про неспівмірність витрат на правову допомогу, що понесені іншою стороною. Неспівмірність витрат має бути доведена стороною, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 14.04.2026 справу передано за підсудністю до Шептицького міського суду Львівської області та така надійшла 12.05.2026.
Ухвалою Шептицького міського суду Львівської області від 13.05.2026 справу прийнято до свого провадження, призначено судове засідання на 29.06.2026 з викликом сторін.
У зв`язку із першою неявкою у судове засідання належним чином повідомленого відповідача розгляд справи 29.06.2026 відкладено на 03.08.2026.
У судове засідання 03.08.2026 учасники не з`явилися.
У відповіді на відзив, представник позивача просив проводити розгляд справи у його відсутності.
Відповідач та його представник причини неявки не повідомили.
Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Відповідно до реч.2 ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
З`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. 
Судом встановлено, що 01.10.2021 року між Акціонерним товариством «Мегабанк» та ОСОБА_1 укладено Договір №TDB.2021.0804.28376 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank.
Відповідно до п. 1 заяви-договору підписанням цього договору клієнт беззастережно підтверджує: прийняття в повному обсязі публічної пропозиції АТ «МЕГАБАНК» на приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank (надалі Договір), що розміщений у Місці інформування Клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua та в мережі інтернет ww.todobank.com; згоду з умовами договору, а також положеннями усіх додатків до нього; укладання з банком шляхом приєднання до договору, який складається з публічної частини договору, що розміщена у місці інформування клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК» www.megabank.ua та в мережі інтернет www.todobank.com та індивідуальної частини договору, а саме цієї заяви-договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому; укладання з банком шляхом приєднання до публічного договору (оферти) АТ «МЕГАБАНК» про умови надання послуги «Р2Р-перекази з картки на картку» (розміщеного на сайті банку, за інтернет-посиланням https://erc.megabank.ua/ru/p2poffer та у місці інформування клієнта), з урахуванням особливостей, передбачених розділом 2.17. публічної частини договору.
Пунктом 2 заяви-договору передбачено, що банк відкриває клієнту: поточний рахунок № НОМЕР_1 (у гривні), що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, поточні рахунки (у доларах США), (у Євро), що обслуговуються за дебетовою схемою, а також видає платіжну картку міжнародної платіжної системи Visa International Gold Rewards миттєвого випуску (неперсоніфіковану). Картка є власністю банку.
Згідно з пунктом 3 заяви-договору картка використовується клієнтом для отримання/внесення готівкових коштів, оплати товарів і послуг, а також з метою здійснення інших операцій, передбачених умовами договору та/або чинним законодавством України і не пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності.
Пунктом 4 заяви-договору закріплено, що банк може надавати клієнту кредит шляхом сплати з карткового рахунку платежів клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах доступного ліміту кредитної лінії, а саме: сума максимального ліміту кредитної лінії становить 200 000,00 грн; строк кредиту 12 місяців; пільговий період - 62 дні; процентна ставка (фіксована): базова складає 56 % річних, у пільговий період 0,0001 % річних; обов`язковий мінімальний платіж (ОМП), % від використаного доступного ліміту становить 5,0; строк оплати ОМП є передостанній робочий день місяця, в який здійснюється розрахунок/нарахування обов`язкових платежів Клієнта за відповідний звітний період.
Відповідно до пункту 5 заяви-договору сторонами погоджені в договорі такі умови: права та обов`язки сторін; відповідальність сторін; порядок обчислення, зміни та сплати процентів; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок повернення (в т.ч. дострокового) кредиту; порядок зміни і припинення дії договору.
У п. 8 договору сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту підписання цієї заяви-договору та діє протягом 3 років. Якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього договору жодна зі сторін не заявить про його розірвання, цей договір вважається продовженим на той же строк та на тих же умовах. Кількість таких пролонгацій договору є необмеженою (а.с.56-58, 52-55).
Як убачається з виписок з особового рахунку за період з 01.10.2021 по 02.12.2022, відкритого відповідачу в АТ «Мегабанк», позивач відкрив відповідачу поточні рахунки, видав платіжну картку та здійснив перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача в межах ліміту кредитної лінії. Відповідач, в свою чергу, користувався кредитними коштами (а.с.59-65 зворот).
З`ясовано, що 09.07.2024 відповідно до протоколу електронного аукціону №GFD001-UA-20240618-01260 від переможцем електронного аукціону з придбання прав вимоги за кредитним договорами, укладеними АТ «Мегабанк» стало ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» (а.с.17).
03 вересня 2024 року між АТ «Мегабанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» укладено договір №GL1N426240, відповідно до умов якого АТ «Мегабанк» (банк) відступає ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» (новий кредитор) належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за договорами на розрахунково-касове обслуговування та/або договорами про користування банківськими індивідуальними сейфами та/або кредитними договорами (в тому числі договорами про надання кредиту (офердрафту)), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом «Основні договори», надалі за текстом права вимоги. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором (а.с.13-15 зворот).
Оплата за договором № GL1N426240 підтверджується копією платіжної інструкції кредитового переказу коштів №66895 від 31.07.2024 (а.с.16).
З довідки-розрахунку, складеної АТ «Мегабанк», вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №TDB.2021.0804.28376 від 01.10.2021 станом на 03.09.2024 становить 31 510,38 грн, з яких: 10 210,46 грн - заборгованість за кредитом, 21 299,92 грн - заборгованість по сплаті відсотків (а.с.42,43).
Відповідно до витягу з Додатку №1 до Договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, укладеного 03 вересня 2024 року, ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 у загальній сумі 31 510,38 грн (а.с.41).
27.12.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК Єврокредит» укладено договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, у п.1 якого зазначено, що за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору (реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються до боржників/дебіторів за такими договорами), надалі за текстом боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за договорами на розрахунково-касове обслуговування та/або договорами про користування банківськими індивідуальними сейфами та/або кредитними договорами (в тому числі договорами про надання кредиту (офердрафту)), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом «Основні договори», надалі за текстом права вимоги. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.
Права вимоги, що відступаються за цим договором належать первісному кредитору на підставі договору від 03 вересня 2024 року №GL1N426240 про відступлення прав вимоги, що укладений ним з попереднім кредитором боржників АТ «Мегабанк», відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09 липня 2024 року, переможцем яких став первісний кредитор.
Пункт 2 договору № 1/12 визначає, що за цим договором новий кредитор набуває усі права кредитора за основними договорами. Права вимоги переходять від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору та додатку №1 (Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються до боржників/дебіторів за такими договорами).
Відповідно до витягу з додатку №1 до договору № 1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024, до ТОВ «ФК Єврокредит» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №TDB.2021.0804.28376 від 01.10.2021 (а.с.50,51).
Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).
Згідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За приписами ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст.530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Матеріалами справи підтверджено укладення та підписання ОСОБА_1 заяви-договору №TDB.2021.0804.28376 від 01.10.2021 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank.
Сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, у тому числі щодо розміру кредиту, строку кредитування та відсотків за користування кредитом. Підписання цієї заяви договору не заперечується відповідачем.
У відзиві на позов стороною відповідача не заперечується сам факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, натомість представник відповідача наголошує, що розмір заявлених до стягнення відсотків є явно завищеним, незрозумілим та суперечить умовам договору. Крім цього, вважає, що відсотки є несправедливими, суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про захист прав споживачів», принципам справедливості, добросовісності, розумності.
Проте, зі змісту кредитного договору, укладеного між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору.
Щодо стягнення заборгованості за нарахованими процентами, суд зазначає, що ці проценти нараховані відповідно до умов кредитного договору за фактичний час користування кредитними коштами в межах встановленого строку кредитування. З матеріалів справи вбачається, що пунктом 8 кредитного договору №TDB.2021.0804.28376 від 01.10.2021 передбачено строк дії договору, який набирає чинності з моменту підписання цієї заяви-договору та діє протягом 3 років. Якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не заявить про його розірвання, цей договір вважається продовженим на той же строк та на тих же умовах. Кількість таких пролонгацій договору є необмеженою. А оскільки матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_1 із заявою про розірвання договору, як того вимагали приписи п.9 заяви-договору №TDB.2021.0804.28376 від 01.10.2021, суд дійшов висновку, що договір правомірно продовжував свою дію, а банк мав підстави для його неодноразової пролонгації та відповідно і нарахування відсотків. Тому доводи сторони відповідача щодо надання кредиту строком на 12 місяців не заслуговують на увагу.
Крім того, підписуючи кредитний договір №TDB.2021.0804.28376 від 01.10.2021, ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомився з публічною частиною договору та додатками до нього веб-сайті АТ «Мегабанк» www.megabank.ua та сторінці в мережі Інтернет, доступ до яких отримала в день підписання цього договору, своїм підписом засвідчила вірність інформації в договорі, та виразила свою волю на приєднання до договору.
У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Позивач, обґрунтовуючи розмір заборгованості відповідача за договором №TDB.2021.0804.28376 від 01.10.2021, надав до суду виписки з особового рахунка та довідку-розрахунок, з якої вбачається наведена вище заборгованість відповідача перед первісним кредитором.
Разом із ти, згідно з ч.1 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.
Отже, для таких договорів сторони не встановлюють конкретної суми кредиту, а лише визначають максимальний ліміт, в рамках якого банк погодився надавати клієнту кредитні кошти, а клієнт має право і можливість скористатись цими коштами.
Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_1 , він користувався кредитними коштами, здійснював погашення кредиту. Здійснюючи часткове погашення заборгованості, відповідач вчинив дії щодо визнання умов Кредитного договору, у тому числі розміру та порядку нарахування відсотків.Наведене відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у справі № 127/23910/14-ц від 23.12.2020, згідно якої часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу, що у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору. Адже без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо).
Таким чином, надані позивачем платіжна інструкція, виписки з особового рахунка та довідку-розрахунок підтверджують обставини видачі кредиту та його розмір, а також розмір заборгованості за кредитом. Заперечуючи проти позову, сторона відповідача не надала суду належних і допустимих доказів на спростування наданих позивачем розрахунків. Окрім цього, сторона відповідача не довела того, що заявлені до стягнення проценти були нараховані з порушенням умов укладеного нею договору.
Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 204 ЦК України правомірність правочину презюмується, а згідно зі ст. 629 ЦК України укладений договір є обов`язковим до виконання.
Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі № 756/6038/20, незгода позичальника з окремими умовами кредитування за відсутності застережень під час укладення договору не може бути підставою для визнання такого договору недійсним.
Суд вважає, що між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, які були закріплені в письмовій формі та підписані відповідачем особисто. Таким чином, умови договору не порушують принципу добросовісності, не створюють істотного дисбалансу прав та обов`язків сторін, а посилання представника відповідача на Закон України «Про захист прав споживачів», Закон України «Про споживче кредитування» є лише способом уникнення відповідальності за невиконання грошових зобов`язань.
Враховуючи, що між сторонами досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, відповідно до вимог статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, відповідно до статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, зобов`язання за ним, за приписами статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
Оскільки, АТ «Мегабанк» відступило право вимоги до відповідача за кредитним договором №TDB.2021.0804.28376 від 01.10.2021 ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», а у подальшому ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» - ТОВ «ФК «Єврокредит», тому відповідач несе відповідальність за виконання зобов`язань за кредитним договором перед новим кредитором - позивачем, у тому обсязі, що і перед первісним кредитором.
З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку, що наявні у справі докази в своїй сукупності підтверджують погодження сторонами всіх істотних умов договору, факт надання первісним кредитором відповідачу кредитних коштів, користування ними та не повернення наданих позивачем коштів, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором №TDB.2021.0804.28376 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobankвід 01.10.2021 розмірі 31 510,38 гривень, з яких: 10 210,46 грн - заборгованість за кредитом, 21 299,92 грн - заборгованість по сплаті відсотків. 
Що стосується клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, то судом вже зазначено про пролонгацію договору. 
Окрім слід зазначити, що згідно з ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
За правилами ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.
Відповідно до частини першої, п`ятої ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.
Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» визначено, що з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин.
Надалі постановами Кабінету Міністрів України цей карантин на території України продовжувався та був скасований з 30 червня 2023 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651.
Крім того, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05:30 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався, тому строк давності не сплив.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.
Щодо доводів стосовно розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, суд зазначає наступне.
Частиною третьою статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Відповідно до частин три, чотири статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
У позовній заяві ТОВ «ФК «Єврокредит» зазначало попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, в тому числі на професійну правничу допомогу у сумі 11200 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача було надано: договір про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025 укладений між ТОВ «ФК «Єврокредит» та Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС»; ордер на представництво інтересів ТОВ «ФК Єврокредит» адвокатом Журавльовим С.Г.; акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги, відповідно до яких вартість наданих послуг правничої допомоги складає 11200 грн.
Суд вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним та підлягає зменшенню, з врахуванням принципу співмірності, складності справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, пояснень та значимості таких дій у справі, пропорційності витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, беручи до уваги, що ні адвокат, ні позивач не з`являлися в судові засідання.
Враховуючи критерії обґрунтованості, пропорційності та розумності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, враховуючи задволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. 
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в: 
Позов задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Єврокредит» заборгованість за Договором №TDB.2021.0804.28376 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank від 01.10.2021 розмірі 31 510,38 гривень, з яких: 10 210,46 грн - заборгованість за кредитом, 21 299,92 грн - заборгованість по сплаті відсотків.
Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Єврокредит» витрати понесені на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати понесені на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. 
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 40932411, місцезнаходження: Україна, 49001, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пров. Ушинського, буд. 1, офіс 105).
Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) 
Повне рішення складено 06.08.2026. 

Суддя: М. Д. Новосад