Справа № 344/14022/26 
Провадження № 3/344/3312/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Лазарів О.Б.,з участю захисника Судак О.Л., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , 
за ст.130 ч.1, ст.124 ,ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 
В С Т А Н О В И В: 

ОСОБА_1 вчинив керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні 
ОСОБА_1 13.07. 2026 року о 18-40 год. в м.Івано-Франківськ, по вул.Левинського, 9, керував транспортним засобом марки " Tesla Model 3", д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою “Alcotest Drager” або проїхати в медичний заклад до лікаря нарколога, на що водій відмовився в встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 ПДР України. 
Також, ОСОБА_1 13.07. 2026 року о 18-40 год. в м.Івано-Франківськ, по вул.Левинського, 9, керував транспортним засобом марки " Tesla Model 3", д.н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху та безпечного бокового інтервалу, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду, а саме паркан приватного подвір`я, чим порушив п.п. 2.3.б., 12.1, 13.1. ПДР України, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу та огорожі з матеріальними збитками.
Також, ОСОБА_1 13.07. 2026 року о 18-40 год. в м.Івано-Франківськ, по вул.Левинського, 9, керував транспортним засобом марки " Tesla Model 3", д.н.з. НОМЕР_1 та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив її місце, чим порушив 2.10.а) ПДР України.
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні ним адміністративних правопорушеннях не визнав. Суду повідомив про те, що він транспортним засобом не керував. Зазначив, що він разом із друзями мав намір викликати послугу «тверезий водій», однак згодом вони вирішили попросити сісти за кермо знайомого, який під час керування автомобілем скоїлв ДТП, після чого покинув місце пригоди. Також повідомив суду, про те що вінповністю відшкодував шкоду потерпілій стороні.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 13.07.2026 року його брат попросив забрати хлопців з готелю «Легенда». Спочатку він забрав автомобіль, після чого приїхав до готелю та забрав хлопців, при цьому саме він керував транспортним засобом. Під час руху на автомобілі він вчинив дорожньо-транспортну пригоду. Свідок зазначив, що в автомобілі грала музика, усі перебували у веселому настрої. Після цього він продовжив рух та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.У подальшому свідок зупинив автомобіль, вийшов із нього та пішов, залишивши пасажирів. Конкретної причини, з якої він залишив місце ДТП та пасажирів, свідок у судовому засіданні не повідомив. Конкретної причини, з якої він залишив місце ДТП, свідок суду не повідомив. 
Відповідно до змісту вимог ст.245 КУпАП, завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Оцінивши всі зібрані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-4 КУпАП , з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими засобами.
Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, при розгляді даної адміністративної справи судом достовірно було встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 ч.1, ст.124, ст.122-4 КУпАП доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема: протоколом серії ЕПР1 №718650 від 13.07.2026 року про адміністративне правопорушення, протоколом серії ЕПР1 №718662 від 13.07.2026 року про адміністративне правопорушення, протоколом серії ЕПР1 №718657 від 13.07.2026 року про адміністративне правопорушення. Вищевказані протоколи про адміністративні правопорушення відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, оформлені компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала та чітко викладено суть правопорушення.
Матеріали справи містять схеми місць ДТП від 13.07.2026 року, письмові пояснення ОСОБА_3 , рапорти працівників поліції, довідку Інспектора відділу АП старшого лейтенанта поліції про те, що станом на 14.07.2026 року згідно з обліковими даними інформаціцного порталу Національної поліції України громадянину ОСОБА_1 видано посвідчення водія на право керування транспортними засобоми серії НОМЕР_2 , категорії “А1”, “А”, “В1” терміном дії: з 05.02.2020 року по 05.02.2050 року.
Відповідно до п.2 розділу І, п.12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Матеріали справи містять направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.07.2026 року., згідно якого у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, також водія направлено у заклад охорони здоров`я КНП" ПОКЦ ПЗ ІФ ОР". 
Також, працівниками поліції у відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, в їх сукупності, судом були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції. 
Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Відповідно до п.2.3.б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п.12.1. ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Згідно п.13.1. ПДР України передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Відповідно до п.2.10.а) ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди. 
Як встановлено судом, ОСОБА_1 допустив порушення згаданих вимог ПДР України, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-4 КупАП.
Суд, дослідивши відеозаписи з нагрудних відеокамер працівників поліції, встановив, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 зазначив, що транспортний засіб належить йому. Суд вважає, що зазначена обставина має істотне значення для оцінки пояснень ОСОБА_1 та інших доказів у справі, оскільки підтверджує його безпосередній зв`язок із транспортним засобом, який був учасником дорожньо-транспортної пригоди.

Судом також встановлено, що в подальшому ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції про те, що водій після ДТП втік, однак конкретно не зазначив, хто саме керував транспортним засобом та хто залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Суд вважає такі пояснення ОСОБА_1 є непослідовними та такими, що не містять чіткої інформації щодо фактичного водія транспортного засобу. З огляду на це суд критично оцінює відповідні пояснення та вважає, що вони не спростовують інших доказів, наявних у справі, а навпаки, свідчать про намагання ОСОБА_1 не повідомляти працівникам поліції повні обставини події.
Крім того, судом досліджено протокол про адміністративне правопорушення та переглянуто відеозаписи з нагрудних відеокамер працівників поліції, з яких вбачається, що під час спілкування з ОСОБА_1 працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Суд вважає зазначену обставину важливою для встановлення фактичних обставин справи та оцінки поведінки ОСОБА_1 на момент події. 
Суд також враховує пояснення ОСОБА_1 про те, що ним було відшкодовано шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Разом із тим суд вважає, що факт відшкодування заподіяної шкоди не спростовує встановлених обставин вчинення адміністративного правопорушення та сам по собі не є підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності.
Таким чином, суд, оцінивши кожен доказ окремо та всі докази в їх сукупності, переглянувши відеозаписи з нагрудних відеокамер працівників поліції та заслухавши пояснення учасників справи і свідка, приходить до висновку, що наявні у справі докази є достатніми для встановлення обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 та ст. 122-4 КупАП.
Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст.124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
Згідно з вимогами ст.122-4 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ст.130 ч.1 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 ПДР України, за ст.124 КУпАП, оскільки, він керуючи транспортним засобом порушив вимоги п.п. 2.3.б), 13.1., 12.1. ПДР України, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів та майна, що повністю доведено в суді, а також за ст.122-4 КупАП, оскільки вчинив залишення водієм транспортного засобу місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, що повністю доведено в суді.
Одночасно, суд звертає увагу на те, що відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що встановлена в КУпАП передбачає створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян, а також підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху з чітким визначенням правових санкцій за вчинені правопорушення та забезпечення належного рівня реалізації прийнятих рішень в адміністративних справах у сфері безпеки дорожнього руху. 
Даних щодо неправомірності дій поліцейських під час документування та оформлення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 судом встановлено не було.
Відповідно до вимог ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.130 ч.1, ст.124, ст.122-4 КУпАП та з врахуванням особи і суспільної небезпеки скоєного, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , характеру вчиненого правопорушення, ступеня вини особи, слід з метою виховання останнього та запобіганню вчинення нових правопорушень накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, зокрема у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у відповідності з вимогами ст.36 КУпАП. Суд вважає, що саме такий вид стягнення буде відповідати завданню Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.36, 40-1, 283, 284 КУпАП, суд, - 
П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 ч.1, ст.124, ст.122-4 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення:
- за ст.130 ч.1 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік;
за ст.124 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн;
- за ст.122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.
На підставі ст.36 КУпАП визначити ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 (шістедсят) коп. 
Роз`яснити, що відповідно до вимог ст.ст.307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2, 300-3 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення згаданого вище строку, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу. У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд.

Суддя Олег ЛАЗАРІВ