Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 серпня 2026 р. №520/23159/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області (вул. Василя Стуса, буд.2, с-ще Шевченкове, Куп`янський р-н, Харківська обл., 63601, код ЄДРПОУ 45098470) до Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Ярослава Мудрого, буд. 26, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61024, код ЄДРПОУ 45752470) про визнання незаконною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Шевченківська селищна військова адміністрація Куп`янського району Харківської області, з адміністративним позовом в якому, з урахуванням уточнень, просить суд: 
1. Визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 81569389 від 23.07.2026, винесені старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Украни Антосіком Олегом Анатолійовичем. 2. Зобов`язати відповідача внести відповідні зміни до автоматизованої системи виконавчого провадження. 
3. Стягнути з відповідача судові витрати. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.07.2026 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Украни Антосіком Олегом Анатолійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 81569389, а також постанови про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Позивач вважає, що державний виконавець протиправно та незаконно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, оскільки ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2026 у справі № 520/30102/25 відстрочено виконання рішення до 31 жовтня 2026 року. Відтак, в даному випадку термін для примусового виконання рішення суду ще не настав, тому відсутні будь які підстави для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. На підставі викладеного, посилаючись на те, що під час прийняття оскаржуваної постанови, державний виконавець не діяв у спосіб та в порядку, що встановлені Законом України «Про виконавче провадження», позивач звернулася до суду з даним позовом. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2026 відкрито провадження в адміністративній справі. 
Відповідач відзив на позов разом з доказами на спростування доводів позивача до суду не надав, причин неможливості надання відзиву та доказів суду не повідомив. 
Згідно з ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Представник позивача у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача у засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.
Представником Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку необхідністю підготовки для надання відзиву на позовну заяву. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.08.2026 року у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи за позовом Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області до Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання незаконною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено. Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України. 
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову, суд встановив наступне. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2026 року, яке набрало законної сили 08.06.2026, у справі №520/30102/25 зобов`язано Шевченківську селищну військову адміністрацію Куп`янського району Харківської області вчинити дії, спрямовані на набуття права комунальної власності на гідротехнічні споруди, розташовані на земельній ділянці водного фонду з кадастровим номером 6325781500:05:000:0164 площею 41,3932 га, яка знаходиться на території Шевченківської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області. 30.06.2026 року Харківського окружного адміністративного суду видано виконавчий лист по справі №520/30102/25. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2026 року заяву Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області про відстрочення виконання рішення суду та зміну його способу виконання по справі за адміністративним позовом Керівника Куп`янської окружної прокуратури Харківської області до Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області, за участі 3-ї особи ФОП ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Відстрочено виконання рішення суду по справі №520/30102/25 до 31 жовтня 2026 року. 23.07.2026 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Олегом Антосіком прийнято: - постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №81569389, з виконання виконавчого листа №520/30102/25; 
- постанову про стягнення виконавчого збору; 
- постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. 
Вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №81569389, з виконання виконавчого листа №520/30102/25 протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне. 
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII). 
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. 
Так, п. 3 ч. 1 ст. 42 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються зі стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Частинами 2, 3 ст. 42 Закону № 1404-VІІІ визначено, що витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. 
Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. 
Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. 
Пунктом 2 розділу VІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі Інструкція № 512/5) передбачено, що витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. 
Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: 
відкриття виконавчого провадження; 
стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); 
стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); 
стягнення витрат виконавчого провадження; 
закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: 
виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); 
пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)). 
Аналіз вказаних приписів Закону № 1404-VIII вказує на обов`язок державного виконавця у разі надходження до нього заяви стягувача та виконавчого документа винести не пізніше наступного робочого дня постанову про відкриття виконавчого провадження. При цьому, ст. 27 Закону № 1404-VIII встановлює законодавчий обов`язок державного виконавця одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження прийняти постанову про стягнення із боржника виконавчого збору за примусове виконання рішення а також постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. 
Надаючи оцінку доводам позивача про відсутність правових підстав для відкриття виконавчого провадження у зв`язку з відстроченням виконання рішення суду, суд звертає увагу на таке. 
Частиною першою статті 33 Закону №1404-VIII передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Право на подання заяви про відстрочення виконання рішення суду передбачене статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 у справі №916/190/18 навела висновки про те, що розстрочення - це виконання рішення частинами, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення. Водночас розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа заборгованості за відповідним договором є незмінною. 
Питання щодо відкриття виконавчого провадження у разі відстрочення виконання судового рішення було предметом дослідження Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи №804/1217/18. 
Так, у постанові від 30.09.2020 в межах згаданої справи суд касаційної інстанції виснував, що відкриття виконавчого провадження в силу статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» здійснюється на підставі виконавчого документа, строк на подання якого відповідно до приписів статті 12 цього ж закону встановлений для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Водночас, відстрочка надана судом складає зміст виконавчого документа, та не є ні вимогою, недоліком чи невідповідністю, у разі наявності яких державний виконавець може повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, а є виключним процесуальним інструментом, який застосовується судом (як безпосередньо в рішенні суду, так й окремою ухвалою в процесі виконання рішення) у виконавчому документі за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. 
Натомість приписами пункту 8 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася. При цьому, наведена норма не містить конкретного визначення на якій стадії виконавчого провадження (перед відкриттям виконавчого провадження чи під час його проведення) державному виконавцю її слід застосовувати. 
Водночас, пункт 6 частини першої статті 34 Закону зобов`язує державного виконавця зупинити виконавче провадження у разі надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення. Вказана норма застосовується у разі надходження до державного виконавця судового рішення про відстрочку виконання рішення саме після відкриття виконавчого провадження. 
З аналізу вищенаведених приписів чинного законодавства слід дійти висновку, що у разі наявності у судовому рішенні відстрочки виконання судового рішення, виконавче провадження не відкривається та виконавчі дії не проводяться, оскільки момент їх здійснення відстрочений на визначений судом строк і відповідно їх нездійснення є правомірним. Судом встановлено, що до відкриття державними виконавцем виконавчого провадження (23.07.2026 року) Харківським окружним адміністративним судом прийнято ухвалу від 21.07.2026 у справі № 520/30102/25 про відстрочення виконання рішення до 31 жовтня 2026 року Таким чином, з урахуванням висновків Верховного Суду у справі №804/1217/18 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2026 року по справі №520/30102/25 повинно виконуватись державним виконавцем після завершення строку, на який була надана судом відстрочка (до 31.10.2026 включно), та який станом на 23.07.2026 (відкриття виконавчого провадження) не настав, що свідчить про відсутність підстав для відкриття виконавчого провадження. 
Зважаючи на відсутність правових підстав для відкриття виконавчого провадження № 81569389 від 23.07.2026, суд вважає належним і достатнім способом захисту порушеного інтересу позивача саме скасування зазначеної постанови. 
В частині позовних вимог про зобов`язання відповідача внести відповідні зміни до автоматизованої системи виконавчого провадження, суд відмовляє, оскільки, наразі відсутні підстави вважати, що після скасування відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження такі зміни не будуть внесені, а тому вказані позовні вимоги направлені на майбутнє та є передчасними. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Щодо стягнення на користь позивача судового збору, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Положеннями частини другої статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову суб`'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`'єкта владних повноважень, пов`'язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Аналіз змісту частин першої-третьої статті 139 КАС України дозволяє зробити висновок про те, що витрати суб`'єкта владних повноважень на сплату судового збору за будь-яких результатів розгляду справи (задоволення або відмова в задоволенні позову, як повністю, так і частково) не підлягають розподілу за результатом розгляду справи. На користь саме такого тлумачення свідчить зміст частини третьої статті 139 КАС України, відповідно до якої суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`'єкта владних повноважень на сплату судового збору.  
Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області (вул. Василя Стуса, буд.2, с-ще Шевченкове, Куп`янський р-н, Харківська обл., 63601, код ЄДРПОУ 45098470) до Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Ярослава Мудрого, буд. 26, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61024, код ЄДРПОУ 45752470) про визнання незаконною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 81569389 від 23.07.2026, винесені старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Украни Антосіком Олегом Анатолійовичем. 
В іншій частині позовних вимог – відмовити. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення може бути подана у десятиденний строк з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку визначеному ст. 297 КАС України. 
Повний текст рішення виготовлено та підписано 24 серпня 2026 року.

Суддя Бідонько А.В.