Справа № 308/807/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2026 року      місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:
головуючого судді Деметрадзе Т.Р.,
за участю секретаря судового засідання Дударева Е.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Позов мотивований тим, що вона є бабусею малолітнього ОСОБА_3 по батьківській лінії. Відповідач ОСОБА_4 та її син ОСОБА_5 з 24 грудня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син – ОСОБА_3 , що підтверджується актовим записом про народження №942 від 29.07.2016 року та повторно виданим 02.04.2024 року свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . 
Вказує, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.02.2019 року у справі №308/6952/18 шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвано, цим же рішенням з батька дитини на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина.
Позивач зазначає, що з вересня 2023 року відповідач проживає за кордоном, здоров`ям та вихованням дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на його утримання не надає, участі у житті сина не бере, у зв`язку з чим фактичний обов`язок з утримання, виховання та догляду за дитиною з 24.07.2024 року повністю покладено на неї (позивача), з якою дитина спільно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначає, що батько дитини ОСОБА_5 перебуває під вартою та згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 грудня 2025 року у справі №308/4611/25 йому продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 12025071030000350 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України, без визначення застави, на строк до 28.01.2026 року включно.
Позивач зауважує, що згідно з довідкою ОСББ «Старий Боздош» від 07.08.2025 року №16 та актом перевірки дотримання паспортного режиму від 16.10.2024 року №32 встановлено, що з 24.07.2024 року малолітній ОСОБА_3 фактично проживає разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , тоді як відповідач перебуває за межами України та на телефонні дзвінки дитини не відповідає.
Крім того, актом обстеження умов проживання, складеним працівниками служби у справах дітей Ужгородської міської ради 02.09.2025 року встановлено, що житлове приміщення, в якому проживає дитина, складається з однієї кімнати, кухні та допоміжних приміщень, облаштоване необхідними меблями та побутовою технікою; для виховання дитини створено належні умови, дитина має окреме спальне місце та обладнану зону для занять; під час обстеження підтверджено, що мати дитини вихованням сина з вересня 2023 року не займається.
Відповідно до педагогічної характеристики Ужгородського ліцею №8 від 07.08.2025 року №270 учень ОСОБА_3 з лютого 2024 року проживає за місцем проживання батька та бабусі, які забезпечують належні умови для його всебічного розвитку, навчання та змістовного дозвілля; позивач здійснює систематичний контроль за освітнім процесом дитини, забезпечує її навчальним приладдям та сприяє спортивній самореалізації дитини у секції футболу. Водночас відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо навчання та виховання сина, виявивши мінімальний інтерес до його шкільного життя лише у вересні 2023 року.
Додатково позивач вказує, що заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 лютого 2025 року у справі №308/16877/24, ОСОБА_4 вже було позбавлено батьківських прав щодо її першої дитини ОСОБА_6 , 2010 року народження, у зв`язку із встановленим судом свідомим ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків та нехтуванням інтересами дитини.
Також висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради №1002/17/01-20 від 15.09.2025 року визнано доцільним позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_3 у зв`язку з ухиленням відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків.
Посилаючись на викладене, просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; припинити стягнення із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначених рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.02.2019 року , у зв`язку зі зміною проживання дитини та ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків; стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення ним повноліття.
Позивач не скористалася правом на участь у судовому засіданні та подала заяву, згідно з якою просить провести розгляд справи без її участі та задоволити позов.
Відповідач також не скористалася правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася нележним чином, заяв, клопотань процесуального характеру, заперечень чи відзив на позов не подавала.
Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради у судове засідання не з`явилася та подала заяву про розгляд справи без її участі.
Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з 24 грудня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син – ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
В подальшому, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.02.2019 шлюб, укладений між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №692 та видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 від 24 грудня 2015 року розірвано, стягнуто з ОСОБА_5 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, готувати дитину до самостійного життя.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини, а на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.
Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення від виконання батьківських обов`язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можуть розцінюватися як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків, метою якого є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей.
Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 з вересня 2023 року проживає за межами України, будь-якої участі у вихованні, навчанні та утриманні сина не бере, здоров`ям та матеріальним забезпеченням дитини не цікавиться, контактів з дитиною фактично не підтримує. Фактичне виховання, утримання та догляд за дитиною понад рік здійснює позивач – бабуся дитини, за місцем проживання якої створено належні умови для всебічного розвитку дитини, що підтверджено актом обстеження умов проживання та педагогічною характеристикою.
Крім того, суд приймає до уваги те, що відповідач вже позбавлялася батьківських прав щодо своєї старшої дитини за аналогічних підстав, що свідчить про систематичний і свідомий характер ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків.
За таких обставин, з урахуванням висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради №1002/17/01-20 від 15.09.2025 року, суд приходить до переконання, що в діях відповідача ОСОБА_4 наявна винна поведінка, яка проявилась у свідомому тривалому ухиленні від виконання батьківських обов`язків щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , у зв`язку з чим позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 165 СК України позов про позбавлення батьківських прав може бути пред`явлений, зокрема, опікуном, піклувальником або особою, в сім`ї якої проживає дитина. Оскільки малолітній ОСОБА_3 фактично проживає та перебуває на утриманні позивача, остання має право на звернення до суду з цим позовом.
Частиною другою статті 166 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Оскільки рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 04.02.2019 року у справі №308/6952/18 аліменти на утримання дитини стягувалися з батька на користь відповідача по цій справі, а дитина з 24.07.2024 року фактично проживає окремо від відповідача та перебуває на утриманні позивача, подальше стягнення цих коштів на користь відповідача суперечить інтересам дитини та не відповідає меті аліментного зобов`язання, встановленого статтею 180 Сімейного кодексу України. 
Таким чином, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу про припинення стягнення аліментів зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 , призначених вищевказаним рішенням суду.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, при цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Враховуючи, що відповідач не бере участі в утриманні дитини, а обов`язок з її утримання покладено на позивача, суд вважає позовні вимоги про стягнення зі ОСОБА_4 аліментів у розмірі однієї четвертої частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, такий підлягає стягненню з відповідачв на користь держави.
Керуючись статтями 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», статтею 9 Конвенції про права дитини, ст.ст. 150, 155, 164–166, 180–183, 191 СК України, ст.ст. 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд, –
УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити. 
Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначених рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.02.2019 по справі №308/6952/18 – припинити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на його утримання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.01.2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1331.2 (одну тисячу триста тридцять одну грн. двадцять коп.) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Реквізити сторін:

Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_3 ;
Відповідач – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; рнокпп НОМЕР_4 :
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області, адреса: Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Поштова, 3; код ЄДРПОУ 04053699.

Суддя Т.Р. Деметрадзе