Справа № 505/1972/26 
Провадження № 3/505/833/2026 

ПОСТАНОВА
Іменем України

22.07.2026 р. Подільський міськрайонний суд Одеської області в складі: 
головуючої судді Павловської Г.В.
при секретарі судового засідання Киларь Н.А.
за участю:
адвоката Чирка О.О.
особи, відносно якої складено адмінпротокол ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративний протокол який надійшов від Подільського РУП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
РНОКПП: НОМЕР_1 , військовослужбовця в/ НОМЕР_2 , водія-електрика, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ст. 185 КУпАП
В С Т А Н О В И В :

23 травня 2026 року близько 23 години 10 хвилин перебуваючи за адресою: вулиця Центральна в с. Липецьке, Подільського району, Одеської області ОСОБА_1 підбурював людей на вчинення протиправних дій, на законні вимоги поліцейських припинити свої протиправні дії не реагував, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 185 КУпАП.
ОСОБА_1 вину за ст. 185 КУпАП не визнав. Суду пояснив, що 23 березня 2026 року біля 23 години 15 хвилин він їхав на автомобілі по вулиці Центральна в с. Липецьке, Подільського району, Одеської області та побачив натовп людей. Він вийшов з автомобіля і підійшов до поліцейського, запитавши що трапилось. Поліцейський повідомив, що будуть забирати 2 мотоцикли, оскільки вони припарковані з порушенням. На його запитання чи можна забрати ці мотоцикли, поліцейський заперечив, оскільки вже викликали евакуатор. Також пояснив суду, що перед складанням протоколу поліцейські права йому не роз`яснювали.
У судовому засіданні захисник Чирка О.О., просила закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП — за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. Захисник зазначила, що ОСОБА_1 вину не визнає, оскільки не вчиняв злісну непокору законній вимозі поліцейського, а зібраних у справі доказів недостатньо для визнання вини її підзахисного у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. Також зазначила, що відеозапис на DVD диску долучений поліцейськими до протоколу не безперервний і необхідно вважати його недопустимим доказом. Протокол серія ВАД №762264 від 25 травня 2026 року щодо ОСОБА_1 не містить вказівки на особу поліцейського, який висловлював вимогу до ОСОБА_1 та поліцією у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при складанні протоколу було застосовано спрощений підхід. Однак, в порушення вищевказаних вимог, у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано суть правопорушення, зокрема, не вказано обставин непокори та не зазначено поліцейських, відносно яких мала місце непокора, не зазначено, яким нормативним актом передбачено законність вимоги поліцейського при виконанні ним службових обов`язків (оскільки ст. 185 КУпАП є бланкетною нормою Закону), не вказано, яке саме правопорушення вчинив ОСОБА_1 та у зв`язку із вчиненням якого не реагував на вимогу працівника поліції припинити це правопорушення, а також, в чому конкретно полягала злісна непокора ОСОБА_1 такій вимозі, що є невід`ємною частиною об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 думку захисника Чирки О.О., дослідивши матеріали справи та DVD диску з відеозаписами, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ст. 185 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку та тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.
Злісною непокорою вважається відмова особи від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Тобто слово «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.
Виходячи зі змісту вказаної норми, дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції. Вимоги працівника поліції та розпорядження - як акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані.
При цьому суд звертає увагу, що злісну непокору законному розпорядженню або вимозі необхідно відрізняти від захисту особою своїх прав. Відповідно до ст. 185 КУпАП підставою для притягнення до адміністративної відповідальності повинна бути злісна непокора лише законному розпорядженню або вимозі працівника поліції. Отже, непокора розпорядженню або вимозі, що суперечать закону або не передбачені ним, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням, невиконанням вимог, намаганням до втечі та іншими діями чи бездіяльністю.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», у період дії воєнного стану та/або під час мобілізації (крім цільової) поліцейський має право вимагати в особи чоловічої статі віком від 18 до 60 років пред`явлення нею військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 62 Закону України «Про національну поліцію» законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами. Їх невиконання, будь-які інші протиправні дії стосовно поліцейського мають наслідком відповідальність відповідно до закону.
Правопорушення, передачене ст. 185 КУпАП, виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків, тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.
Слід зазначити, що злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.
Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення, необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких, як перебування працівників поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.
Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Протокол у справі про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення. Лише належно оформлений протокол дозволяє всебічно розглянути справу по суті.
Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, а саме: рапортом поліцейського СРПП Подільського РУП ГУНП в Одеській області Артема Цуркана від 25 травня 2026 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 25 травня 2026 року, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №7256334 від 25 травня 2026 року та відеозаписамом зафіксованим на DVD диску.
Долучені до матеріалів справи відеозаписи відображають подію, яка відбулась 23 травня 2026 року біля 23 години 10 хвилин.
При перегляді в судовому засіданні:
- файл Whatsapp Video 2025-05-26 at 12.08.41 аmр4, вбачається, що поліцейський просить громадян на дорозі не перешкоджати, відійти та розходитись по домівках
- файл 1-1516-ED3D8940-6A35-11F1-8006B7435DA71509 (23:21:40) зафіксовано, як ОСОБА_1 після спілкування з поліцейським говорить: «Щас скажу їм щоб блокували дорогу» та їде вигукуючи фрази в натовп громадян.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП: злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.
Таким чином, з викладеного вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
При накладенні адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність правопорушника, судом не встановлено.
Обтяжуючих відповідальність обставин, передбачених ст. 35 КУпАП, також не встановлено.
Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника та ступінь вини, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також для припинення вчинення ним нових правопорушень, буде достатнім та необхідним застосування мінімального адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 185 КУпАП, у виді штрафу у розмірі восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору, що складає 0.2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. 185 КУпАП, ст.ст. 283-284, 287 КУпАП, суд –

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 8 (восьми) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 136 (сто тридцять шість) грн., на користь держави.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 копійок 
Реквізити для сплати штрафу: отримувач коштів: ГУК в Одеській області /м.Подільськ/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37607526, банк отримувача: Казначейство України, номер рахунку (IBAN) UA268999980313090106000015746.
Реквізити для сплати судового збору: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UА908999980313111256000026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106. 
У графі «призначення платежу» платником повинно бути вказано: судовий збір, його ПІБ, ідентифікаційний номер, номер справи.
Платіжні документи, що свідчать про сплату штрафу та судового збору, слід негайно подати (надіслати) до суду.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч. 1 ст. 307 КУпАП).
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена в порядку, передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення. 

Суддя Павловська Г.В.