Справа № 539/2971/26
Провадження № 2/539/2189/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
15 вересня 2026 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Пилипчука М. М.,
за участі секретаря судового засідання Берко О. С.,
розглянувши у приміщенні суду у місті Лубнах Полтавської області у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та позиція відповідача
У червні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі - ТОВ «Юніт Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 14 серпня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» (далі - ТОВ «ФК «Кредіплюс») та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 196270 на суму 24 097 грн. 
Кредитний договір укладено в електронній формі. Відповідач, діючи свідомо та добровільно, без будь-якого примусу чи тиску, виявила намір отримати кредитні кошти та здійснила реєстрацію на офіційному веб-сайті кредитодавця. Кредитний договір складається з індивідуальної частини, яка містить персональні умови кредитування позичальника, графіку платежів та публічної частини, спільної для всіх клієнтів кредитодавця, розміщеної на сайті за посиланням: https://finx.com.ua/docs. До укладення кредитного договору позичальнику для ознайомлення в особистий кабінет надано паспорт споживчого кредиту у вигляді додатку до оферти/проекту кредитного договору. Під час реєстрації, відповідно до встановленого порядку та інструкцій, розміщених на сайті кредитодавця, відповідач пройшла процедури встановлення особи та підтвердження її достовірності, надавши необхідні персональні дані для укладення кредитного договору. Первісний кредитор здійснив ідентифікацію та верифікацію позичальника на підставі отриманих від неї відомостей та документів, а також за допомогою системи BankID НБУ, що було передбачено та погоджено умовами кредитного договору. Позичальник приєдналася до публічної частини, прийняла умови індивідуальної частини та графіку платежів, що разом становлять єдиний кредитний договір, шляхом підписання індивідуальної частини електронним підписом НОМЕР_1 , що відповідно до вимог законодавства є належним та допустимим доказом укладення правочину між сторонами. Наявність електронного підпису відповідача підтверджує її волевиявлення, згоду з умовами надання кредиту, а також факт належного інформування кредитодавцем у встановленій законом формі про всі істотні умови, передбачені чинним законодавством України.
На виконання умов кредитного договору, 14 серпня 2025 року первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № НОМЕР_2 відповідача, що, у свою чергу, свідчить про те, що відповідач прийняла пропозицію первісного кредитора. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується довідкою про перерахування коштів.
Умовами кредитного договору передбачено проведення взаємозаліку, відповідно до якого надані кредитні кошти були спрямовані не лише на їх безпосереднє перерахування позичальнику на картковий рахунок, а й на зарахування зустрічних однорідних вимог шляхом погашення заборгованості позичальника за раніше укладеними кредитними договорами з кредитодавцем.
При укладенні кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем узгоджені розмір кредиту, грошова одиниця, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення електронного кредитного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідач під час укладення кредитного договору ознайомилася з його текстом та змістом, зокрема з графіком щомісячних платежів за кредитним договором та паспортом споживчого кредиту, жодних заперечень щодо уточнення або зміни викладення умов кредитного договору відповідачем не висловлювалося, а також вона погодилася, що зміст кредитного договору не порушує її законних прав та інтересів, що підтверджується її електронним підписом.
Первісний кредитор та позивач 10 жовтня 2025 року уклали договір факторингу № 10102025, згідно з умовами якого останній набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 14 серпня 2025 року № 196270. Вказане також підтверджується реєстром права вимоги від 03 лютого 2026 року № 5 та актом приймання передачі реєстру права вимоги від 03 лютого 2026 року № 5.
Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом у порядку, визначеному кредитним договором. Відповідач не виконала свого обов`язку та не повернула наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем на час подання позовної заяви за кредитним договором становить 42 113,96 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 22 563,21 грн, заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом - 15 648,75 грн, заборгованості за комісією - 702 грн, заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи) - 3 200 грн.
Позивач зазначає, що вимоги про стягнення штрафних санкцій у межах цього позову не заявляються, у зв`язку з чим загальний розмір грошових вимог до відповідача становить 38 913,96 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 22 563,21 грн, заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом - 15 648,75 грн, заборгованість за комісією - 702 грн.
Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи, становить 9 662,40 грн, з яких: судовий збір - 2 662,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу - 7 000 грн.
На підставі викладеного ТОВ «Юніт Капітал» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 14 серпня 2025 року № 196270 у розмірі 38 913,96 грн, судовий збір - 2 662,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу - 7 000 грн.
У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подала.
Рух справи
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 червня 2026 року справу № 539/2971/26 передано судді Пилипчуку М. М.
Суд на виконання вимог частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.
У відповіді, яка надійшла до суду з Відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 липня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 19 серпня 2026 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив, відповідачу заперечення на відповідь на відзив, витребувано в Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» інформацію щодо заявлених у справі вимог, зокрема, чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 відповідна платіжна картка, а також про факт зарахування коштів на картковий рахунок останньої тощо. 
У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи 19 серпня 2026 року відкладено на 15 вересня 2026 року. 
19 серпня 2026 року до суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла інформаційна довідка.
Представник ТОВ «Юніт Капітал» у судові засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розглянути справу за відсутності представника позивача, вказував, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Судові повістки були направлені відповідачу на поштову адресу за її зареєстрованим місцем проживання. Вказані обставини підтверджені рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Суд вважає, що відповідач не з`явилась в судові засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. 
Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив та якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Указані умови у цій справі дотримані.
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області 15 вересня 2026 року постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини, встановлені судом
Суд встановив, що ОСОБА_1 14 серпня 2025 року підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором (9472d13e) заяву на видачу кредиту № 100912361, в якій просила ТОВ «ФК «Кредіплюс» видати їй кредит у розмірі 24 097 грн у момент його підписання на умовах, вказаних в пункті 5 цієї заяви та кредитного договору (пункт 1).
ОСОБА_1 14 серпня 2025 року ознайомилася з паспортом споживчого кредиту (додаток до договору про споживчий кредит від 14 серпня 2025 року № 196270), підписавши його електронним підписом одноразовим ідентифікатором (9472d13e). У паспорті споживчого кредиту викладена інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту тощо.
ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 14 серпня 2025 року уклали договір про споживчий кредит № 196270, який підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором (bc9a4d82).
Відповідно до пункту 1.1 договору про споживчий кредит цей договір, що укладається позичальником, складається з цієї індивідуальної частини договору про споживчий кредит (далі - індивідуальна частина), графіку (ів) платежів, які містять персональні умови кредитування позичальника та загальної для всіх клієнтів кредитодавця публічної частини договору про споживчий кредит (далі - публічна частина), що розміщена на веб-сайті кредитодавця https://finx.com.ua (далі - сайт кредитодавця) за посиланням: https://finx.com.ua/docs. Позичальник укладає договір, приєднується до публічної частини, приймає умови індивідуальної частини та графіку (ів) платежів, як невід`ємних частин (складових) кредитного договору, шляхом підписання цієї індивідуальної частини/акцепту, як це передбачено розділом V цієї індивідуальної частини. З моменту підписання цієї індивідуальної частини/акцепту, договір про споживчий кредит набуває чинності.
Згідно з пунктом 1.2 договору про споживчий кредит позичальник засвідчує, що до укладення договору отримав та ознайомився, зокрема, з цією індивідуальною частиною, графіком платежів за кредитним договором, паспортом споживчого кредиту, публічною частиною договору, правилами надання коштів та банківських металів у кредит кредитодавця (далі - правила), а також іншою інформацією необхідною для прийняття ним свідомого рішення про укладення договору та отримання кредиту, у тому числі передбаченою статтею 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», інформацією та документами розміщеними на сайті https://finx.com.ua/. У випадку, якщо будь-яка інформація не була отримана позичальником або є йому незрозумілою, позичальник повинен відмовитись від підписання акцепту/цієї індивідуальної частини договору.
За змістом пункту 2.1 договору про споживчий кредит кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений пунктом 2.6 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у пункті 2.2.1 договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно з пунктом 2.6 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
У підпункті 2.2.1 пункту 2.2 договору про споживчий кредит сторони погодили, що сума (загальний розмір) кредиту становить 24 097 грн, надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 9 348,77 грн для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит від 01 липня 2025 року № 189682, укладеного з кредитодавцем; у розмірі 10 651,74 грн на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_2 , у національній валюті (далі - рахунок позичальника); у розмірі 4 096,49 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно з пунктом 2.5 індивідуальної частини.
Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 350 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня, наступного за днем отримання кредиту позичальником, протягом строку кредитування, зазначеного в пункті 2.6 цієї індивідуальної частини та/або графіку платежів. Розмір процентної ставки незмінний (пункт 2.3 договору про споживчий кредит).
Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100 грн. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено (пункт 2.4 договору про споживчий кредит).
Договір про споживчий кредит не містить переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які надаються позичальнику за плату у вигляді комісії за управління та обслуговування кредиту, і не визначає змісту таких послуг, а передбачає нарахування цієї комісії за кожний період користування кредитом між датами здійснення чергового платежу згідно з графіком платежів.
Комісія за надання кредиту складає 4 096,49 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 17 % від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено пунктом 2.2.1 цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено (пункт 2.5 договору про споживчий кредит).
Відповідно до пункту 2.6 договору про споживчий кредит загальний строк кредитування за цим договором складає 126 днів з 14 серпня 2025 року (дата надання кредиту) до 18 грудня 2025 року. Строк, на який надається кредит, встановлюється графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом становить 1 раз на два тижні. Конкретні дати вказані в графіку платежів.
Згідно з пунктом 2.7 договору про споживчий кредит загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складає (не перевищує) 22 998,07 грн. Денна процентна ставка складає 22 998,07 грн / 24 097 грн / 126 днів * 100 % = 0,7575 % / день (пункт 2.7.1 договору про споживчий кредит).
За змістом пункту 2.8 договору про споживчий кредит орієнтовна реальна річна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту) складає 8 886,89 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (сума загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом) складає 47 095,07 грн (пункт 2.9.1).
У пункті 2.10 договору про споживчий кредит зазначено, що якщо позичальник не сплатив / не повністю сплатив періодичний платіж в день настання дати його належної сплати, визначеної графіком платежів, а також протягом 5 календарних днів після настання дати платежу, то на 6-й день від дати неналежної сплати позичальник, якщо тільки він не звільнений від обов`язку сплачувати неустойку, згідно з чинним законодавством, зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця штраф у розмірі 400 грн, а у подальшому, починаючи з 7-го дня, пеню в розмірі, що становить 40 грн за кожний календарний день прострочення та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) нарахована за порушення зобов`язань позичальником не може перевищувати 50 відсотків від загальної суми кредиту одержаного позичальником за цим договором, а у випадку, якщо загальний розмір кредиту не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, сукупна сума неустойки не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної позичальником за цим договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Вказана пеня розраховується по дату повного погашення простроченої заборгованості, включаючи день такого погашення або до досягнення максимально можливого розміру визначеного цим пунктом.
ОСОБА_1 14 серпня 2025 року підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором (bc9a4d82) графік платежів за кредитним договором (додаток до договору про споживчий кредит від 14 серпня 2025 року № 196270).
За змістом довідки від 09 квітня 2026 року № 1670/09-04 ТОВ «ФК «Кредіплюс» повідомляє про успішність наступної операції, згідно з договором від 14 грудня 2022 року № 1412/22-1, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Контрактовий дім», зокрема, видача 14 серпня 2025 року кредиту за договором від 14 серпня 2025 року № 196270, шляхом перерахування коштів у розмірі 10 651,74 грн на картку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 (№ транзакції - 1657087042, № замовлення - 256226096).
За змістом інформаційної довідки АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок для обслуговування банківської картки № НОМЕР_3 . Також повідомлено, що у результаті аналізу фінансових операцій по вказаній карті виявлено надходження 14 серпня 2025 року коштів через сервіс іншого банку в сумі 10 651,74 грн за період з 14 серпня 2025 року до 19 серпня 2025 року.
Відповідно до договору факторингу від 10 жовтня 2025 року № 10102025, реєстру прав вимог від 03 лютого 2026 року (витягу з додатку № 5 до договору факторингу від 10 жовтня 2025 року № 10102025), акта приймання-передачі реєстру прав вимог № 5 від 03 лютого 2026 року до договору факторингу від 10 жовтня 2025 року № 10102025, платіжної інструкції від 10 лютого 2026 року № 920 ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 за договором від 14 серпня 2025 року № 196270, загальна заборгованість за яким становить 42 113,96 грн, з яких: заборгованість за основним боргом (тіло кредиту) - 22 563,21 грн, заборгованість за відсотками - 15 648,75 грн, заборгованість за комісією - 702 грн, штраф/пеня - 3 200 грн.
Позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача загальної суми заборгованості за кредитним договором від 14 серпня 2025 року № 196270 станом на момент подання позовної заяви у розмірі 38 913,96 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 22 563,21 грн, заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом - 15 648,75 грн, заборгованості за комісією - 702 грн.
Графіком платежів за кредитним договором, що є додатком до договору про споживчий кредит від 14 серпня 2025 року № 196270, передбачено сплату комісії за управління та обслуговування кредиту в розмірі 1 грн за кожний з дев`яти розрахункових періодів, а всього - 9 грн. 
Наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить відомостей про підстави та порядок нарахування заборгованості за комісією в розмірі 702 грн, зокрема про кількість розрахункових періодів, за які її нараховано, та про застосований тариф.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів у мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Зібраними у справі доказами підтверджено, що договір про споживчий кредит від 14 серпня 2025 року № 196270, за яким позивач заявив вимоги у цій справі, укладений між первісним кредитором та відповідачем в електронному вигляді з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Матеріалами справи підтверджено факт підписання відповідачем договору про споживчий кредит від 14 серпня 2025 року № 196270, за умовами якого позичальнику передано грошові кошти у погодженому розмірі та на погоджений сторонами цього правочину строк, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок відповідача. Зазначений договір укладений у вигляді електронного документа: шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно із Законом України «Про електронну комерцію».
Використання для підписання відповідачем кредитного договору одноразового ідентифікатора, який містить комбінацію букв та цифр, узгоджується із вимогами матеріального права. Підписання електронного договору за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто укладення договору без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету не є можливим.
Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит.
За змістом частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Як зазначено вище, заява на видачу кредиту та паспорт споживчого кредиту, кредитний договір, які підписані відповідачем, містять інформацію щодо кредитування, зокрема, суму кредиту, строк кредитування, розмір процентної ставки тощо.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором (частина перша статті 1077 ЦК України).
Договір факторингу є підставою для сингулярного правонаступництва, в силу якого не відбувається припинення попереднього кредитного зобов`язання. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу на стороні кредитора у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного з їх учасників. Отже, у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.
Таким чином, у разі відступлення права вимоги новий кредитор замінює собою особу у всіх правах, що існували на момент здійснення відступлення і не припинилися внаслідок такої заміни кредитора у зобов`язанні (постанова Верховного Суду від 30 серпня 2022 року у справі № 466/3732/20).
Позивач довів, що він в установлений законом спосіб на підставі належним чином укладеного договору факторингу набув право вимоги до відповідача. 
Та обставина, що договір факторингу укладено 10 жовтня 2025 року, тобто до закінчення визначеного пунктом 2.6 договору про споживчий кредит строку кредитування, не спростовує набуття позивачем права вимоги до відповідача. Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відступлена позивачу вимога до відповідача індивідуалізована в реєстрі прав вимог від 03 лютого 2026 року № 5 та в акті приймання-передачі реєстру прав вимог від 03 лютого 2026 року № 5 до договору факторингу від 10 жовтня 2025 року № 10102025.
Зібраними у справі доказами підтверджено, що відповідач уклала договір про споживчий кредит, фактично отримані кредитні грошові кошти у добровільному порядку на користь позивача не повернула, тому ТОВ «Юніт Капітал» обґрунтовано звернулося до суду за захистом порушених прав шляхом стягнення заборгованості за вказаним договором.
Дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про доведеність позивачем як факту укладання кредитного договору, так і отримання позичальником грошових коштів на погоджених у кредитному договорі умовах та невиконання останньою свого обов`язку щодо своєчасного повернення коштів.
Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Укладаючи договір про надання фінансового кредиту відповідач повинна була достовірно знати про його умови та про наслідки невиконання нею умов цього договору, повинна була діяти добросовісно, а підписавши цей договір, вона погодилася з його умовами та взяла на себе зобов`язання, передбачені указаним правочином.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина перша статті 1048 ЦК України).
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина друга статті 1054 ЦК України).
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).
Обчислення денної процентної ставки здійснюється за формулою, наведеною в частині четвертій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з частиною п`ятою цієї статті максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Визначена пунктом 2.7.1 договору про споживчий кредит від 14 серпня 2025 року № 196270 денна процентна ставка становить 0,7575 % і встановленого законом граничного розміру не перевищує.
За змістом частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором від 14 серпня 2025 року № 196270 станом на подання позовної заяви становить 42 113,96 грн, з яких: заборгованість за основним боргом (тіло кредиту) - 22 563,21 грн, заборгованість за відсотками - 15 648,75 грн, заборгованість за комісією - 702 грн, штраф/пеня - 3 200 грн.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).
ТОВ «Юніт Капітал» у цій справі заявило вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 14 серпня 2025 року № 196270 у розмірі 38 913,96 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 22 563,21 грн, заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом - 15 648,75 грн, заборгованості за комісією - 702 грн.
Перевіряючи обґрунтованість заявленого до стягнення розміру процентів за користування кредитом, суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.
Графіком платежів за кредитним договором передбачено нарахування процентів за користування кредитом у загальному розмірі 18 892,58 грн, з яких 3 243,83 грн підлягали сплаті в першому розрахунковому періоді. Заявлена до стягнення заборгованість за процентами становить 15 648,75 грн, тобто дорівнює різниці між загальною сумою процентів за графіком платежів та сумою процентів за перший розрахунковий період. Отже, проценти нараховані виключно в межах строку кредитування, який визначений пунктом 2.6 договору про споживчий кредит та закінчився 18 грудня 2025 року, і за його межі не виходять. Заявлений розмір заборгованості за тілом кредиту - 22 563,21 грн - також не перевищує загального розміру наданого кредиту за вирахуванням погашеної його частини.
Вирішуючи питання про обґрунтованість вимоги про стягнення заборгованості за комісією в розмірі 702 грн, суд виходить із такого.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку щодо погашення заборгованості, а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 цього Закону).
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 виснувала, що якщо кредитодавець не зазначив у договорі та не надав доказів наявності переліку додаткових і супутніх послуг, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які встановлена комісія за обслуговування кредиту, то положення договору про обов`язок позичальника сплачувати таку комісію є нікчемними на підставі частин першої, другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Дії з управління кредитом та надання позичальнику інформації про стан заборгованості вчиняються кредитодавцем у власних інтересах і окремій оплаті за рахунок споживача не підлягають.
Нікчемний правочин або нікчемна його умова є недійсними в силу прямої вказівки закону і визнання їх такими судом не потребують (частина друга статті 215 ЦК України), тому висновок про нікчемність умови договору суд робить у мотивувальній частині судового рішення незалежно від заявлення відповідної позовної вимоги.
Договір про споживчий кредит від 14 серпня 2025 року № 196270 не містить переліку та змісту додаткових і супутніх послуг кредитодавця, за надання яких справляється комісія за управління та обслуговування кредиту, а доказів фактичного надання позичальнику таких послуг позивач не надав. Крім того, встановлення пунктом 2.4 договору зниженого (1 грн) та стандартного (100 грн) тарифів цієї комісії залежно від дотримання позичальником строків внесення періодичних платежів свідчить про те, що за своєю правовою природою відповідна плата є мірою відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а не платою за надані споживачу послуги, при тому що відповідальність за прострочення платежу окремо врегульована пунктом 2.10 договору.
За таких обставин умова договору про споживчий кредит від 14 серпня 2025 року № 196270 щодо сплати комісії за управління та обслуговування кредиту є нікчемною, а заявлена до стягнення заборгованість за комісією в розмірі 702 грн, розмір якої до того ж не підтверджений розрахунком, стягненню не підлягає.
Зібраними у справі доказами підтверджено, що у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за договором про споживчий кредит від 14 серпня 2025 року № 196270 у розмірі 38 211,96 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 22 563,21 грн та заборгованості за несплаченими процентами за користування кредитом - 15 648,75 грн.
Висновки за результатами розгляду позовних вимог
Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором порушено майнові права позивача, тому наявні підстави для судового захисту прав кредитора шляхом стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22 563,21 грн та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 15 648,75 грн, а всього - 38 211,96 грн.
У задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості за комісією в розмірі 702 грн необхідно відмовити, а тому позов підлягає частковому задоволенню.
Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні.
Щодо розподілу судових витрат
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, про що свідчить платіжна інструкція від 17 червня 2026 року № 44098. Оскільки позов задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - у розмірі 2 614,37 грн.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Суд враховує, що факт надання позивачу професійної правничої допомоги підтверджується матеріалами справи. До ухвалення судового рішення на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу стороною позивача надано договір про надання правничої допомоги від 20 січня 2026 року № 20/01/26-02, протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги від 20 січня 2026 року № 20/01/26-02 (додаток № 1), додаткову угоду від 21 січня 2026 року № 25771391968 до договору про надання правничої допомоги від 20 січня 2026 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 20 лютого 2026 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 26 серпня 2010 року № 4267/10, довіреність від 12 лютого 2026 року.
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанова Верховного Суду від 11 жовтня 2024 року у справі № 717/1699/22).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи, надав оцінку наданим на підтвердження таких витрат доказам у їх сукупності та врахував, що ця справа є типовою, належить до справ незначної складності, розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, позовна заява складена за усталеним зразком і не потребувала дослідження значного обсягу доказів або вирішення складних правових питань, представник позивача у судових засіданнях участі не брав та інших процесуальних документів не подавав. З огляду на критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, співмірність зі складністю справи, обсягом виконаної адвокатом роботи, витраченим ним часом і ціною позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, до 3 000 грн.
Ураховуючи часткове задоволення позову, витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - у розмірі 2 945,88 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 13, 76, 81, 137, 141, 258, 259, 263 - 265, 273, 274, 279 - 284, 287, 354 ЦПК України, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит від 14 серпня 2025 року № 196270 у розмірі 38 211 (тридцять вісім тисяч двісті одинадцять) гривень 96 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судовий збір у розмірі 2 614 (дві тисячі шістсот чотирнадцять) гривень 37 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 945 (дві тисячі дев`ятсот сорок п`ять) гривень 88 копійок.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (місцезнаходження: місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 34, офіс 333; ЄДРПОУ - 43541163).
Відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_4 ).

Суддя М. М. Пилипчук