ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1521/26 | Головуючий по 1 інстанції
Справа №709/274/26 Категорія:  304090200 | Кваша І.М.
| Доповідач в апеляційній інстанції
| Сіренко Ю. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2026 року 

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів: 

Сіренка Ю.В., Новікова О.М., Фетісової Т.Л. 

учасники справи:

позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», 

відповідач – ОСОБА_1 , 

особа, яка подала апеляційну скаргу - представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - адвокат Усенко Михайло Ігорович,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» адвоката Усенка Михайла Ігоровича на заочне рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 травня 2026 року, у складі судді Кваші І.М., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», позивач) через свого представника - адвоката Усенка М.І. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 27 квітня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту № 2324536. Вказаний договір укладено шляхом підписання його електронними підписами. Надалі ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу право грошової вимоги до відповідача за вказаним договором на підставі договору факторингу. У зв`язку з тим, що відповідач не виконував умови взятих на себе зобов`язань, тобто не здійснював платежі для погашення існуючої заборгованості, позивач змушений був звернутися до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути заборгованість за договором, яка станом на день подання позову склала 16000,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу (тіло); 11000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Крім того, просив стягнути з відповідача судові витрати, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 2 662, 4 грн та витрат на професійну правничу допомогу, яка становить 8 000 грн.
Заочним рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 травня 2026 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 2324536 від 27 квітня 2020 року у розмірі 5015,00 грн., а також судові витрати у розмірі 5662,40 гривень, а всього 10437,40 гривень. В решті вимог відмовлено.
Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що ТОВ «Авентус Україна» (кредитор) за договором про споживчий кредит № 2324536 повністю виконав взяті на себе зобов`язання з надання ОСОБА_1 кредиту в сумі 5000 грн, натомість позичальник зобов`язання з повернення кредиту та процентів не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість. Надалі кредитор, уклавши договір факторингу, відступив право грошової вимоги до ОСОБА_1 - ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Водночас, визначаючи розмір заборгованості, який виник у відповідача за кредитним договором, суд зробив висновок, що нараховані позивачем відсотки за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору стягненню не підлягають та стягнув проценти в межах строку дії договору - 30 денного терміну в сумі 15 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд вказав, що заявлений позивачем розмір у 8000 грн є завищеним та неспівмірним категорії складності справи, враховуючи практику Верховного Суду та критерій реальності адвокатських витрат, суд дійшов висновку, що до стягнення з відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

Не погодившись із рішенням суду, представник позивача – адвокат Усенко М.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги. Також просить суд стягнути судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 3 993,6 грн за подання апеляційної скарги.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позичальником було послідовно та у повному обсязі виконано всі умови щодо пролонгації договору, а надалі, після пролонгації договору, кредитор нараховував відсотки за стандартною процентною ставкою в розмірі 95 грн, оскільки згідно з п.3.1. кредитного договору, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.
Скаржник наполягає, що підписавши кредитний договір, відповідач погодився з його умовами нарахування процентів, пролонгації договору та визначення строку кредитування. 
Часткова сплата заборгованості, на переконання скаржника, свідчить про визнання відповідачем умов кредитного договору. 
Відповідач своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 25 червня 2026 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що заочне рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 травня 2026 року не повністю відповідає вказаним вимогам закону, з огляду на таке.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (надалі – Закон).
Статтею 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 36 КПК України та ст. 79 КАС України.
За змістом ст. 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до положень ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», договір підписаний електронним підписом прирівнюється до договору укладеного у письмовій формі.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України).
У постановах Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі № 759/20374/20 (провадження № 61-4425св22), від 30 листопада 2023 року у справі № 382/1621/21 (провадження № 61-13123св23) вказано, що «тлумачення пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права».
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.
За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27 квітня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 2324536 (надалі - Договір) шляхом підписання його електронними підписами, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 5000,00 грн. зі сплатою процентів за користування коштами. Строк кредиту 30 днів (а.с. 9-12).
Відповідно до умов Договору знижена процентна ставка 0,01 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4. Договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку (п.1.5.1. Договору). 
Пунктом 1.5.2. Договору передбачено застосування стандартної процентної ставки 1,90 % в день від суми кредиту у випадках: у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.4. цього Договору, якщо споживач не виконав умови, зазначені в п. 1.5.1. Договору для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.1. - 4.6. Договору; у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення простроченої заборгованості.
Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту (п.2.1. Договору).
Розділом 4 Договору передбачено пролонгацію строку кредиту, зокрема п.4.3. Договору визначено, що пропозиція споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем.
Пунктом 4.5. Договору передбачено, що у випадку акцептування Товариством пропозиції споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, зазначених в п. 4.3. Договору, та нова дата повернення кредиту відображається в особистому кабінеті. Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою.
Згідно з п. 9.6. Договору, він укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет Споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства, зазначений в цьому Договорі. Введення споживачем одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору.
Суд дійшов правильного висновку, що між первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір в електронній формі, який разом з додатками підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, направленим відповідачу на його номер мобільного телефону, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с. 13). 
Без вчинення відповідачем активних дій з входу на сайт кредитора або мобільний додаток, зазначення своїх персональних даних, суми кредиту, номеру мобільного телефону та введення одноразового ідентифікатора для підписання договору з додатками, договір про надання споживчого кредиту не був би укладений.
Виконання ТОВ «Авентус Україна» своїх зобов`язань по Договору щодо перерахування відповідачу коштів в розмірі 5000 грн на платіжну картку НОМЕР_1 , підтверджується листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 6516-ВП від 16.12.2025, яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків та здійснювало переказ коштів за дорученням ТОВ «Авентус Україна», на підставі укладеного між ними договору ВП -200417-1 від 20.04.2017 (а.с. 14). 
Крім того, факт переведення ОСОБА_1 27.04.2020 на його картку НОМЕР_2 , емітовану в АТ КБ «ПриватБанк», кредитних коштів в сумі 5000 грн підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк», наданої на запит суду (а.с. 85).
Отже, судом встановлено, що між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 виникли кредитні правовідносини, відповідно до яких кредитор взяті на себе зобов`язання з надання кредиту в сумі 5000 грн, яка обумовлена сторонами в Договорі, виконав в повному обсязі.
Доказів виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань з повернення суми кредиту з відсотками за користування кредитними коштами, матеріали справи не містять.
08 лютого 2021 року між позивачем та ТОВ «Авентус Україна», укладено договір відступлення прав вимоги № ККАУ-08022021, за яким згідно Реєстру боржників, позивач набув прав вимоги до відповідача за кредитним договором № 2324536 (а.с. 18-21).
Відповідно до п. 6.2.3 договору відступлення прав вимоги, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в день підписанння договору.
Зарахування грошових коштів за договором відступлення прав вимоги підтверджено платіжною інструкцією № 21758 від 09 лютого 2021 року (а.с. 22).
Таким чином, судом встановлено, що право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2324536 перейшло на підставі Договору відступлення прав вимоги до позивача у справі - ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». 
Враховуючи, що фактично отримані в кредит кошти не повернуті відповідачем, докази протилежного відповідачем суду не надано, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь нового кредитора – позивача у справі, суми кредиту в розмірі 5 000 грн.
Водночас, вирішуючи питання про визначення розміру заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, суд зробив висновок, що до стягнення з відповідача підлягають проценти в розмірі 15 грн, які нараховані в межах строку кредитування- 30 днів, а решта заборгованості за відсотками, яку позивач заявляв до стягнення з ОСОБА_1 , нарахована поза межами строку кредитування, а тому не підлягає стягненню.
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з огляду на таке.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (картки обліку договору), відповідач 23.05.2020, тобто в межах строку дії Договору, здійснив погашення нарахованих за користування кредитними коштами відсотків на суму 13,5 грн. (0,01% /день) Отже, ОСОБА_1 виконано вимоги п. 4.3. Договору щодо пролонгації строку кредитування, відмови у прийнятті оферти від кредитора матеріали справи не містять, тому строк кредиту було продовжено на такий же період – на 30 днів.
Протягом наступного періоду користування кредитом, проценти нараховувались за стандартною процентною ставкою – 1,9 % / день, що узгоджується з пунктами 1.5.2, 4.5. Договору.
Крім того, у зв`язку з невиконанням позичальником обов`язку з погашення суми кредиту та нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, після закінчення строку, на який було продовжено строк кредитування, вступили в дію умови Договору щодо нарахування процентів за стандартною процентною ставкою 1,9 %/ день в межах 90 календарних днів (п. 1.5.2 Договору).
Отже, колегія суддів доходить висновку, що сума заборгованості за відсотками нарахованими за користування кредитними коштами в розмірі 11 000 грн, яку просив стягнути позивач з ОСОБА_1 , підтверджується доказами наявними у матеріалах справи, зокрема розрахунком заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №2324536 від 27.04.2020 (а.с. 15-17) та її нарахування узгоджується з умовами Договору.
Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості, наданий позивачем, ОСОБА_1 не надано.
За наведених обставин, колегія суддів вважає доведеними належними доказами позовні вимоги щодо розміру заборгованості за відсотками, а тому рішення суду в частині визначення розміру заборгованості за відсотками підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового, яким з ОСОБА_1 на користь позивача належить стягнути відсотки нараховані за користування кредитом в сумі 11 000 грн., що разом із заборгованістю за тілом кредиту складає 16 000 грн. 
Стосовно розподілу витрат на професійну правничу допомогу та судових витрат зі сплати судового збору.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Із матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції інтереси позивача на підставі договору про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 представляв адвокат Усенко М.І., як керуючий партнер Адвокатського об`єднання «Апологет» (а.с. 35).
Відповідно до п. 2.3. Договору про надання правової допомоги вартість наданих послуг правничої допомоги за 1 кредитну справу складає 8 000 грн.
На підтвердження повноважень представника адвокат надав ордер на надання правничої допомоги серія ВС № 1381377 (а.с. 29).
Згідно акту наданих послуг №425 від 13.02.2026 з детальним описом, адвокатом надано послуги з: усної консультації клієнта – 30 хв, ознайомлення з матеріалами кредитної справи – 2 год, погодження правової позиції з клієнтом – 30 хв, складання позовної заяви – 3 год 30 хв., подання заяви до суду – 1ш.
В позовній заяві адвокат просив стягнути на користь позивача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. 
Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Проаналізувавши надані позивачем докази на підтвердження наданих послуг правничої допомоги, в яких зазначено здійснені адвокатом роботи (послуги), а також застосувавши правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм права при вирішенні питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 8 000 грн. не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру; такі витрати не співрозмірні зі складністю справи, яка є шаблонною та не потребує особливої кваліфікації для складання процесуальних документів.
Враховуючи складність справи та надані адвокатом послуги, час, витрачений на їх надання, принцип співмірності та розумності судових витрат, апеляційний суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на корить ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції у розмірі 4 000 грн.
Крім того, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що під час подання позовної заяви, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було сплачено судовий збір у сумі 2 662,40 грн.
В зв`язку із скасуванням рішення суду в частині визначення розміру заборгованості за відсотками та ухваленням в цій частині нового, яким належить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за відсотками в розмірі 11 000 грн, що свідчить про задоволення позовних вимог повністю, судові витрати зі сплати судового збору, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача за подання позовної заяви складають 2662, 4 грн.
Стосовно розподілу судових витрат зі сплати судового збору за апеляційну інстанцію. 
Скаржником за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в розмірі 3993, 6 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 22.05.2026 (а.с. 118).
Враховуючи, що за результатами апеляційного розгляду позовні вимоги задовольняються повністю, з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3993,6 грн.
Згідно з п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення;
Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є , зокрема неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції допустив неповноту розгляду, не врахувавши положення Договору та докази, надані позивачем на підтвердження розміру заборгованості, в зв`язку з чим рішення суду в частині визначення розміру заборгованості за відсотками підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового, яким з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» належить стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами в сумі 11 000 грн., остаточно визначивши до стягнення 16 000 грн. (11 000 грн відсотки + 5000 грн тіло кредиту). 

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» адвоката Усенка Михайла Ігоровича - задовольнити частково.
Заочне рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 травня 2026 року – скасувати в частині визначення розміру заборгованості за процентами, ухваливши в цій частині нове рішення, яким з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в сумі 11 000 грн 00 коп. (одинадцять тисяч гривень).
Остаточно визначити до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором в сумі 16 000 грн 00 коп. (шістнадцять тисяч гривень).
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 2 662, 4 грн та витрати за надану професійну правничу допомогу за суд першої інстанції в розмірі 4000 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 3993, 6 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Ю.В. Сіренко

О.М. Новіков 

Т.Л. Фетісова