15.09.26
33/812/381/26
Справа № 489/7328/25    Головуючий у першій інстанції Губницький Д.Г.
 
Провадження № 33/812/381/26   Доповідач апеляційного суду Лівінський І.В.
 
Категорія: ч.4 ст.130 КУпАП

П О С Т А Н О В А
іменем України

15 вересня 2026 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі: 
головуючого – судді Лівінського І.В.,
з секретарем судового засідання Богуславською О.М.,
за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Качана Р.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення 
за апеляційною скаргою
захисника Качана Романа Юрійовича
на постанову Інгульського районного суду м. Миколаєва від 12 серпня 2026 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 130 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 435131 від 26 серпня 2025 року, того ж дня близько 21:28 годині, по вул. Авангардній, 8 у м. Миколаєві водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Рута 19», державний номерний знак НОМЕР_1 , та після скоєного ДТП за його участю, до проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, вживав алкоголь. Було проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою «Алкотестер Драгер 6810 № 0891», тест № 773, результат огляду склав 1,93 проміле. Водій з результатами згоден. Чим порушив пункт 2.10 є ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 4 статті 130 КУпАП. 
Постановою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 12 серпня 2026 року  ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 130 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. 
Крім того, суд відстрочив виконання вказаної постанови в частині накладення стягнення у виді штрафу на строк 8 місяців до 30 квітня 2027 року включно. 
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, захисник Тарасенка Ю.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду і винести іншу постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначав, що суд першої інстанції не врахував і не належно проаналізував аргументовану доказову позицію надану ОСОБА_1 , яка базувалася на тому, що на момент ДТП апелянт не розумів і не знав, що це ДТП сталося, оскільки в нього різко погіршився стан здоров`я. 
ОСОБА_1 звертав увагу суду на те, що відеозапис з бодікамери поліцейських містить фрагмент, на якому апелянт на запитання поліцейського відповідає, що не розуміє, що сталося ДТП на момент його вчинення. 
Пояснення ОСОБА_1 написано не власноруч, а поліцейським у тому руслі, який був для поліцейського вигідний, зміст пояснення не відповідає змісту усних пояснень ОСОБА_1 на відеозаписі. 
Так само, під час допиту в засіданні свідок ОСОБА_2 підтвердила, що її чоловік ОСОБА_1 26 серпня 2025 року біля 19.30 прибув додому і нічого їй не повідомляв про ДТП, а про його наявність дізнався з телефонного дзвінка поліцейських.
Крім того, поліцейськими у порушення статті 266 КУпАП не роз`яснено ОСОБА_1 особливості проходження огляду на стан сп`яніння, а саме, не роз`яснили його право у разі не згоди з результатами огляду на стан сп`яніння на місці пройти цей огляд в медичному закладі.
Захисник посилається на те, що наданий суду відеозапис не містить доказів дій поліцейських щодо встановлення складу адміністративного правопорушення. Так, намагаючись довести факт вживання алкогольних напоїв після ДТП ОСОБА_1 , поліцейські не з`ясовували належним чином, чи взагалі розумів ОСОБА_1 , що сталося ДТП, та чи знав він про неприпустимість вживання алкоголю до моменту фіксації ДТП поліцією.
Захисник стверджує, що під час вчинення дій відносно апелянта, поліцейські не довели належними та допустимими доказами факту того, що ОСОБА_1 на момент ДТП знав та розумів, що це ДТП з ним трапилося. За такого, в апелянта був відсутній будь-який умисел на вчинення порушення ч. 4 ст. 130 КУпАП, бо він не знав, що трапилося ДТП за його участі, а за такого він не мав умислу порушувати вимоги КУпАП про заборону вживання алкоголю після вчинення ДТП і провадження у справі має бути закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

В судове засідання апеляційного суду не з`явився прокурор, який повідомлявся судом про час та місце судового розгляду справи. Оскільки перегляд справи за апеляційною скаргою захисника Качана Р.Ю., який проводиться в межах наявних у справі матеріалів, не може призвести до погіршення положення ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності прокурора.
Згідно з частиною 7 статі 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. 

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Качана Р.Ю., перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).
Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтею 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до частин 1, 2 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2.10 «є» ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Невиконання вимог пункту 2.10 «є» ПДР утворюють склад правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 130 КУпАП, відповідно до якої адміністративним правопорушенням є вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 4 статті 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 435131 від 26 серпня 2025 року, того ж дня близько о 21:28 годині, по вул. Авангардній, 8 у м. Миколаєві водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Рута 19», державний номерний знак НОМЕР_1 , та після скоєного ДТП за його участю, до проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, вживав алкоголь. Було проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою «Алкотестер Драгер 6810 № 0891», тест № 773, результат огляду склав 1,93 проміле. Водій з результатами згоден. Чим порушив пункт 2.10 є ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 4 статті 130 КУпАП.
У вищевказаному протоколі зазначена посада, найменування підрозділу поліції, звання та прізвище, ім`я та по-батькові особи, яка його складала, та його підпис. Також, зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено час, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Вказаний протокол складений за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених статтею 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року № 1395 (далі – Інструкція № 1395).
Порушень поліцейськими положень вказаної Інструкції при оформленні відносно ОСОБА_1 матеріалів про адміністративне правопорушення за частиною 4 статті 130 КУпАП судом апеляційної інстанції не виявлено.

В матеріалах справи міститься копія постанови Інгульського районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2025 року, з якої вбачається, що 26 серпня 2025 року о 18:52 год. в м. Миколаєві, вул. Авангардна, 8, водій ОСОБА_1 керував т/з РУТА 19 д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи на гнучкому зчепленні з т/з Газ 2705 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 на перехресті пр. Богоявленський та вул. Авангардна під час повороту на вул. Авангардну не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості та не дотримався інтервалу внаслідок чого здійснив зіткнення з т/з Jeep Cherokee д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП т/з отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Після ДТП ОСОБА_1 залишив місце пригоди. Тобто водій порушив п.п. 2.3 б, 2.10 а, 13.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.ст. 124 та 122-4 КУпАП.
ОСОБА_1  визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення: за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, за ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень. На підставі частини 2 статті 36 КУпАП остаточно, шляхом поглинення менш суворого стягнення більш суворим стягненням, призначено ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

Достовірність викладених у протоколі серії ЕПР1 № 435131 від 26 серпня 2026 року відомостей, зокрема, факт вживання алкогольних напоїв водієм, який керував транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за його участі, також підтверджено відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, в якому зафіксовані усі викладені в протоколі обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Фіксація правопорушення була здійснена поліцейськими технічними засобами відеофіксації відповідно до вимог частини 2 статті 266 КУпАП. 
Зокрема, з відеозапису, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що на місце дорожньо-транспортної пригоди прибув наряд патрульної поліції. Водій ОСОБА_1 , на якого інші учасники ДТП та свідки вказували як на винуватця в цій дорожньо-транспортній пригоді, був відсутній на місці пригоди на час прибуття наряду патрульної поліції на місце ДТП. 
Зателефонувавши на номер телефону водія, особу якого встановлено як ОСОБА_1 , на дзвінок відповіла дружина ОСОБА_1 та повідомила, що її чоловік прийшов додому, сказав їй, що він «зачепив джипа» і пішов з дому. Де він саме їй не відомо, обіцяла його знайти та привести його на місце ДТП. 
Прибувши на місце ДТП, при опитуванні поліцейським стосовно обставин ДТП ОСОБА_1 пояснив, що було зіткнення автомобіля, за кермом якого він перебував, із іншим транспортним засобом – «джипом», як дослівно сказав ОСОБА_1 він «зачепив джипа того», «не знає як так трапилося», визнавши при цьому свою вину у скоєнні ДТП, а залишив місце ДТП у зв`язку із поганим самопочуттям та необхідністю купити в аптеці ліки. 
Як пояснив ОСОБА_1 поліцейським, біля аптеки він зустрів сусіда, який підвіз його додому, посидів у сусіда, вони там випили трохи, після ДТП вже. На запитання поліцейського, чи планував той повертатися на місце ДТП, ОСОБА_1 відповів, що планував, просто заговорився із сусідом. 
У зв`язку із інформацією щодо вживання алкоголю після ДТП, та наявними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, млява мова та нестійка хода, поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою технічного приладу – Алкотестер Драгер, на що водій погодився. Результат огляду склав – 1,93 проміле. Поліцейський повідомив, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Поліцейський запитав у ОСОБА_1 чи згодний він з результатами огляду, він відповів, що згодний. При цьому ОСОБА_1 неодноразово повідомляв поліцейському, що не вживав алкоголь, будучи за кермом, а вживав алкоголь вже після ДТП. 
Поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за частиною 4 статті 130 КУпАП, за вживання алкоголю після скоєння ДТП, а також відносно нього будуть складені інші адміністративні матеріали. 
Поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП. 
Після цього поліцейський ознайомив ОСОБА_1 зі змістом складених відносно нього адміністративних матеріалів під підпис. 

Такі пояснення водія ОСОБА_1 , які повністю співпадають та узгоджуються з наданими до суду апеляційної інстанції відеозаписами та іншими письмовими матеріалами, правильно враховані судом першої інстанції.
Вказаний відеозапис зроблено працівниками поліції з дотриманням вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), в тому числі щодо безперервності запису з моменту, коли ОСОБА_1 пояснив, що вживав алкоголь після ДТП за його участі, та до того моменту, коли поліцейський запропонував водію пройти огляд на стан сп`яніння, та останній пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного приладу.
Відеозапис, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації.
Тому цей відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 130 КУпАП.
Зафіксовані відеозаписом обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Враховуючи, що ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.10 «є» ПДР, а саме, вживав після ДТП за його участі алкогольні напої, що підтверджено фіксацією технічними засобами відеозапису, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, обґрунтовано вважав доведеним факт вчинення ним правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 130 КУпАП України.
За такого, апеляційний суд вважає, що наявними у справі доказами в їх сукупності та взаємозв`язку доведено, що ОСОБА_1 26 серпня 2025 року, перебуваючи як водій за кермом автомобіля марки "Рута 19", державний номерний знак НОМЕР_1 , скоїв дорожньо-транспортну пригоду, після чого вжив алкоголь, тобто вчинив правопорушення, передбачене частиною 4 статті 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не розумів і не знав, що сталося ДТП за його участі, у зв`язку із погіршенням здоров`я, а тому у нього був відсутній умисел на вчинення порушення, передбаченого частиною 4 статті 130 КУпАП, є необґрунтованими, такими, що не відповідають дійсності та спростовуються наявним відеозаписом. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 знав та розумів, що сталася дорожньо-транспортна пригода за його участі, визнав свою вину у скоєнні ДТП. 
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 повідомляв поліцейському, що не знав як так сталося, що він «зачепив джипа», однак про те, що він взагалі не знав про ДТП, останній такого не говорив, а навпаки визнав свою вину у скоєнні ДТП, і те, що вживав алкоголь після ДТП.
Так само відеозаписом спростовуються доводи захисника про те, що свідок ОСОБА_2 підтвердила, що її чоловік прибув додому і нічого їй не повідомляв про ДТП. Як вбачається з відеозапису, у телефонній розмові поліцейського з ОСОБА_2 , вона повідомила, що її чоловік прийшов додому та сказав їй, що він «зачепив джипа», і пішов з дому.
А отже ОСОБА_1 знав, що сталася ДТП за його участі, і що саме він винен у цій ДТП, і що, порушивши ПДР, вживав алкоголь після ДТП. Водій повинен знати Правила дорожнього руху, і не знання нормативних актів та приписів законодавства не звільняє його від відповідальності.

Безпідставними також є доводи захисника про те, що поліцейськими був порушений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, передбаченого статтею 266 КУпАП, з огляду на таке.
Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного сп`яніння, а також направлення водіїв для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі – Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735).
Відповідно до частин 1-4 статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (таке ж положення міститься у пункті 6 розділу ІІ Інструкції №1452/735).
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Згідно з пунктом 2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (пункт 6 розділу І Інструкції № 1452/735).
За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І вказаної Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів (пункт 1 розділу ІІ Інструкції № 1452/735).
Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (пункт 6 розділу ІІ Інструкції № 1452/735).
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735).
Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду (пункт 10 розділу ІІ Інструкції № 1452/735).
Згідно з наявним в матеріалах справи результатом тесту «Алкотестер Драгер» показник алкоголю в крові ОСОБА_1 становив 1,93 проміле, про що складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначений результат огляду на стан сп`яніння та те, що ОСОБА_1 з результатами такого огляду згоден під підпис.
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я) (пункт 7 розділу І Інструкції № 1452/735).

Отже, посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено та не запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі у встановленому законом порядку, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки враховуючи відсутність заперечень водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, поліцейський не був зобов`язаний пропонувати проходити огляд у медичному закладі. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння є обов`язковим у разі відмови від проходження огляду на місці або незгоди водія з результатом огляду на місці зупинки.

Доводи ОСОБА_1 про те, що ознаки алкогольного сп`яніння в нього виявлені після вживання ним медичних ліків, зокрема корвалменту, суд відхиляє, оскільки належних доказів того, що показники «Алкотестеру Драгер» становили 1,93 проміле внаслідок прийняття медичних ліків, ОСОБА_1 та його захисником не надано. 

Таким чином, сукупність досліджених в матеріалах справи доказів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №435131 від 26 серпня 2025 року; відеозапису правопорушення; акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП; які є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, свідчить про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею частиною 4 статті 130 КУпАП. 
З огляду на викладене, в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. 
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого частиною 4 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. У справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, вчинення останнім ДТП та вживання алкогольних напоїв після скоєння ДТП, який підтверджений, доказів протилежного матеріали справи не містять, а викладена захисником версія події, навпаки, не знайшла свого підтвердження. 
Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 130 КУпАП, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності та спростовується матеріалами справи.
Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.
З огляду на наведене, підстави для скасування постанови суду першої інстанції, як того просить апелянт, відсутні.
Керуючись статтею 294 КУпАП, 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника Качана Романа Юрійовича залишити без задоволення, а постанову Інгульського районного суду м. Миколаєва від 12 серпня 2026 року - без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Миколаївського
апеляційного суду І.В. Лівінський