ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ

справа № 691/460/26
провадження № 1-кп/691/292/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року	Городищенський районний суд Черкаської області	

В складі : 
головуючого судді ОСОБА_1 
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 

сторони кримінального провадження:

обвинувачений ОСОБА_4 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області кримінальне провадження №1202625036000159 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Воронівка, українця, громадянина України, освіта средня, не працюючого, місце реєстрації та місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, - 
у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.299 Кримінального Кодексу України, - 

встановив: 

14 січня 2026 року близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на подвір`ї ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст. 4 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» та ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», помістив до полімерного мішка двох безпородних собак, що проживали на вказаному подвір`ї та переніс їх до прилеглої території сільського кладовища в с. Воронівка, де діючи умисно, активним способом, наніс по собаках, які знаходилися в мішку невстановлену кількість ударів порожньою скляною пляшкою, внаслідок чого дві собаки загинули на місці вчинення злочину. 
Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 299 К України – жорстоке поводження з тваринами, що належатать до хребетних, що призвело до загибелі тварин, вчинене щодо двох тварин, вчинене активним способом.
Судовий розгляд проведено в межах пред`явленого обвинувачення, згідно обвинувального акту затвердженого 24 березня 2026 року прокурором Шполянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , відповідно до ст.337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнав повністю і суду пояснив, що дійсно 14 січня 2026 року близько 15 години 00 хвилин, перебуваючи на подвір`ї ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , помістив до полімерного мішка двох безпородних собак, що проживали на вказаному подвір`ї та переніс їх до прилеглої території сільського кладовища в с. Воронівка, де наніс по собаках, які знаходилися в мішку невстановлену кількість ударів порожньою скляною пляшкою, внаслідок чого дві собаки загинули на місці вчинення злочину.
Згідно статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно до п. 6 ч. 2 ст. 18, ст.ст. 22, 23 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» передбачено, що при поводженні з тваринами не допускаються дії, що суперечать принципам захисту тварин від жорстокого поводження, зокрема забороняється бити, вбивати, отруювати чи калічити тварин, діючи умисно, керуючись протиправним умислом, направленим на жорстоке поводження з твариною, яка відноситься до хребетних, а саме собаки. 
Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.299 Кримінального Кодексу України, знайшла своє підтвердження в здобутих та досліджених у ході розгляду кримінального провадження доказах, а тому є доведеною. 
На думку суду, обвинувачений ОСОБА_4 , реалізуючи протиправний характер своїх дій, грубо порушив суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи щодо поводження з тваринами. 
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у кримінальному правопорушенні, його покази відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального провадження, котрі ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. 
Згідно практики Європейського Суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», п.53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20 вересня 2012 року, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність, п.86 рішення ЄСПЛ від 11 липня 2013 року у справі «Вєренцов проти України».
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який віднесено за ч.3 ст.299 КК України до тяжких злочинів, особу винного, який має вік 49 років, осудний, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не одружений, не працюючий, згідно відповіді Комунального некомерційного підприємства «Городищенське медичне обєднання» Городищенської міської ради від 09 лютого 2026 року №01-03-06/144 за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався, раніше не судимий, обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, які обтяжують покарання не встановлено;
- вимоги ст. 8 Конституції України, згідно якої в Україні діє принцип верховенства права і як зазначив Конституційний Суд України у Рішенні від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю, обставинами скоєного і особою винного; адекватність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України;
- роз`яснення, наведені в п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» щодо реалізації принципу законності, справедливості та індивідуалізації покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного;
- практику ЄСПЛ, зокрема рішення «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року про те, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає співмірним, щоб втручання вважалося пропорційним, і воно має відповідати тяжкості правопорушення та не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
В судових дебатах прокурор просив визнати ОСОБА_4 виним у скоєнні кримінального правопорушення та призначити обвинуваченому остаточне покарання за ч.3 ст.299 КК України у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації тварин, остільки такі загинули внаслідок протиправних дій обвинуваченого, із встановленням дворічного іспитового строку та з покладенням обов`язків у виді періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, і працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому не буде запропоновано відповідну посаду (роботу). Обвинувачений не заперечив, просив суворо не карати 
Відповідно до ч.4 ст.76 КК України, нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Частиною 3 ст.75 КК України визначено, що у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Згідно ч.1 ст.76 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого обов`язки.
З врахуванням вище наведеного, суд, приходить до переконання, що виправленню, перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання не пов`язане з його ізоляцією від суспільства, і остільки на цьому не наполягають і учасники процесу, та вказує його поведінка про усвідомлення протиправного вчинку, призначає йому остаточне покарання у виді позбавлення волі без конфіскації тварин та із встановленням на підставі ст.75 КК України іспитового строку з покладенням обов`язків визначених п.п.1,2 ч.1, п.3 ч.3 ст.76 КК України, як достатнього для його особи з врахуванням вищезазначених обставин встановлених в судовому засіданні.
Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.
Запобіжні заходи до обвинуваченого ОСОБА_4 на досудовому слідстві, як, і під час судового розгляду, не обиралися. Клопотання про обрання обвинуваченому запобіжних заходів до набрання вироком суду законної сили, до суду не подавалися.
Речові докази: порожня пляшка ємністю 700 мм., яку поміщено до сейф пакету 3214547 Національної поліції України Слідче Управління, порожній полімерний мішок білого кольору, який поміщено до сейф пакету WAR 1469759 Національної поліції України Слідче Управління, та які передані на зберігання до кімнати речових доказів Звенигородського районного відділу поліції ГУ НПУ у Черкаській області, слід знищити, як такі, що не представляють цінності.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Керуючись ст. ст. 370,373, 374,393 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.299 КК України і призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації тварин. 
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо останній протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. 
На підставі п.1,п.2 ч.1, п.3 ч.3 ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо не буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Нагляд за засудженим ОСОБА_4 , як за особою звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснювати уповноваженому органу з питань пробації Звенигородському районному відділу Державної Установи «Центр пробації» в Черкаській області.
Запобіжні заходи до обвинуваченого ОСОБА_4 на час вступу вироку суду у законну силу судом не обиралися. 
Речові докази у кримінальному провадженні: порожня пляшка та порожній полімерний мішок, які передано на зберігання до кімнати речових доказів Звенигородського районного відділу поліції – знищити.
Судове рішення, може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Городищенський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України. 
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому і надіслати для виконання до Звенигородського районного відділу Державної Установи «Центр пробації» в Черкаській області.

Суддя 	ОСОБА_1