КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1271/26
Провадження № 2/488/1848/26 
РІШЕННЯ
Іменем України
(заочне)
04.08.2026 року         м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва
у складі головуючого судді - Щеглової Я.В.,
за участю секретаря судового засідання - Чемерової Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи Корабельний районний у місті Миколаєві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ІНФОРМАЦІЯ_8, про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2026 до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшла вказана вище позовна заява ОСОБА_1 , подана її представником - адвокатом Кузьміних Інною Миколаївною.
У позовній заяві ОСОБА_1 просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісти 19.11.2024 біля населеного пункту Дар`їно Курської області РФ, батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зобов`язати у зв`язку з цим компетентний орган державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про народження дитини: в графі «Батько» вказати ОСОБА_2 , в графі «Прізвище дитини» вказати замість « ІНФОРМАЦІЯ_7 » - « ІНФОРМАЦІЯ_7 ».
В обґрунтування позову зазначає, що з 2012 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 та у цей період у неї народилися діти ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Відомості про батька ОСОБА_4 внесені до актового запису про його народження на підставі ч. 1 ст. 135 СК України за заявою матері.
З моменту народження сина ОСОБА_4 . ОСОБА_2 визнавав його своєю рідною дитиною, навіть після того, як родина почала проживати окремо, піклувався, виховував, підтримував сина та виконував усі обов`язки батька відносно дитини. Обидва сини заявниці знають, що є рідними братами, мають спільних батька та матір, але різні прізвища.
У ОСОБА_2 є мати ОСОБА_3 , яка визнавала і визнає дитину, народжену від її сина.
У 2022 році ОСОБА_2 був призваний до лав ЗСУ та перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 старшим солдатом 2 кулеметного відділення роти вогневої підтримки.
23.11.2024 сім`я отримала сповіщення № 284/2/2024 про те, що ОСОБА_2 зник безвісти 19.11.2024 біля н.п. Дарїно Курської області, рф.
На замовлення позивача, за біологічними зразками дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведена молекулярно-генетична експертиза. За її результатами 29.08.2025 Медичним центром «МАМА ІІАІІА» (ліцензія МОЗ України від 03.11.2016) надано висновок молекулярно-генетичного експертного дослідження № 49526, яким встановлена ймовірність того, що передбачуваний брат ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та передбачуваний брат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мають спільного біологічного батька, складає 99,97%.
З метою захисту прав дитини позивач змушена звернутися до суду з позовом про визнання батьківства та внесення відповідних зміни до актового запису про народження дитини, що та мала право на відповідні пільги.
Ухвалою судді Корабельного районного суду м. Миколаєві від 23.03.2026 відкрито провадження у справі. Постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, відповідачам та третім особам встановлено строки для подання відзиву/пояснень третьої особи.
Ухвалами суду від 29.04.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника третьої особи Міністерства оборони України про зупинення провадження у вказаній цивільній справі, закрито підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті.
У судове засідання 04.08.2026 сторони та треті особи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.
Представник позивача подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.
Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ "ФПК "ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися, відзив на позов не подавали, а позивач проти такого вирішення справи не заперечував.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Враховуючи вказані обставини та приймаючи до уваги висновки постанови ВС, суд вважає за можливе скласти повний текст рішення датою пізніше, ніж було відбулося судове засідання у яке не з`явилися всі учасники цієї справи.
Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дини зазначено ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України № 00042150754 від 04.11.2023.
ОСОБА_1 також є матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якого зазначений ОСОБА_2 ., згідно зі свідоцтвом про народження 
Позивач стверджує, що вона та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, починаючи з 2012 року.
Згідно з копією сповіщення № 281/2/2024 від 23.11.2024 ІНФОРМАЦІЯ_5 повідомив ОСОБА_3 , що її син, старший солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісти 19.11.2024 під час виконання бойового завдання в межах н. п. Дарїно, Курської області рф.
На замовлення позивача, за біологічними зразками дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведена молекулярно-генетична експертиза. За її результатами 29.08.2025 Медичним центром «МАМА ІІАІІА» (ліцензія МОЗ України від 03.11.2016) надано висновок молекулярно-генетичного експертного дослідження № 49526. Генетичний аналіз був проведений з метою визначення, чи можуть передбачувані брати бути біологічними братами за батьківською лінією.
Згідно з висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду від 29.08.2025 № 49526, проведеного за участю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народжені однією матір`ю, встановлена ймовірність того, що передбачувані брати мають спільного батька складає 99.97%.
З метою захисту прав дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач просить визнати стосовно нього батьківство ОСОБА_2 .
Статтею 51 Конституції України, частинами другою та третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України).
Відповідно до частини другої статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька або за рішенням суду.
Згідно з частинами першою та другою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.
Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним із батьків. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України.
Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів і відомостей, які засвідчують походження дитини від певної особи.
Згідно частинами першою, другою та третьою статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.
Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК.
Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини тої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів, які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
Згідно з правовою позицією Верховного суду, яка була висловлена в постанові від 09.07.2025 у справі № 201/1017/25, у разі відсутності відомостей про смерть особи, батьківство якої встановлюється, необхідним є безпосереднє звернення до суду саме із позовом про визнання батьківства (стаття 128 СК України). На переконання колегії суддів, відсутність судового рішення про визнання особи померлим або належних доказів його смерті виключає саму можливість звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства саме в порядку окремого провадження на підставі статті 130 СК України.
Відповідно до статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.
Згідно з п. 2.13.1 Розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін у записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Критерії оцінки судом наданих сторонами доказів визначені у статтях 77-80 ЦПК України.
В ході судового розгляду даної справи обставини, на які посилалася позивачка, знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами, які є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою та в сукупності свідчать про походження малолітнього ОСОБА_4 від ОСОБА_2 .
За таких обставин, оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги про визнання батьківства є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись статтями 2, 4, 5, 10-13, 18, 258, 259, 263, 264, 265, 281, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання батьківства - задовольнити.
Визнати громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв Миколаївської області, батьком малолітнього ОСОБА_4 , уродженця м. Миколаїв Миколаївської області, який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Внести зміни до актового запису № 51 від 03 лютого 2017 року про народження ОСОБА_4 , складеного Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області:
- вказати у графі «батько дитини» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаїв Миколаївської області, громадянин України;
- змінити прізвище дитини ОСОБА_4 з « ІНФОРМАЦІЯ_7 » на « ІНФОРМАЦІЯ_7 ».
Інші відомості в актовому записі № 51 від 03.02.2017 про народження дитини залишити без змін.
Копію рішення суду направити до Корабельного районного у місті Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України для виконання.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Корабельним районним судом м. Миколаєва за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене іншими учасниками справи в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Сторони у справі:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідачі:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;
ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Треті особи:
Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, код ЄДРПОУ: 23038206, адреса: 54052, м. Миколаїв, пр-т Богоявленський, 340/2;
ІНФОРМАЦІЯ_8, код ЄДРПОУ: НОМЕР_5, АДРЕСА_3.
Повне рішення суду складено 10 серпня 2026 року.

Суддя           Я.В. Щеглова